Великата обиколка превод: spitfire_
Благодаря ви. Добре дошли.
В днешното предаване, освен странното облекло на Джеймс...
Не е за гордост, друже. - Не, не е.
Имаме много други неща...
Джеймс Мей сменя предавка.
Ричард Хамънд сменя предавка.
А аз...
Сменям предавка.
Всичко е много вълнуващо.
Но започваме с 50-те години, когато Джеймс Мей беше старец.
Тогава Ягуар спечели Льо Ман три пъти с D-Type.
А след като я пенсионираха от състезанията,
те решиха да направят 25 бройки за обикновен път,
който нарекоха XKSS.
Ето нейна снимка.
Това е била целта на заможните млади господа,
които искали през седмицата да я карат из града,
а през уикенда да се състезават с нея.
Стийв Маккуин имаше такава, а това говори достатъчно.
За съжаление през 1957 във фабриката избухнал пожар,
като 9 от тези 25 коли не били направени.
Досега.
Нека кажа нещо категорично още от началото.
Това не е реплика на XKSS, направена от пластмаса.
Това е XKSS.
Направена от Ягуар за цели 10 хиляди часа.
Колата си е напълно оригинална.
Толкова оригинална, че е точно като първите коли.
Шасито е направено от специална стомана наречена Рейнълдс 531.
Това използвали, за да построят самолетът от ВСВ - Спитфайър.
И е леко. Шасито тежи едва 39 килограма.
Стигаме и до каросерията.
Инструментите и чертежите били унищожени в пожара.
Затова те сканирали оригинала от 1957
и работили отзад напред, за да я направят
правейки я точно копие до най-малкия детайл.
Броя и местоположението на нитовете.
А те са над две хиляди.
Но двигателят бил най-коварен.
Неговите планове не били унищожени в огъня.
Имам тяхно копие в мен, но липсвала страница.
Затова трябвало да вземат оригинален двигател
и да го разрежат наполовина, за да видят как работи.
Никой не е правил подобна кола.
Това е първата в света.
Затова не е изненада, че цената й е малко над 2.2 милиона лева.
Или за милион повече може да си вземете една от тези.
Астън Мартин DB4 GT Лайтуейт.
В края на 50-те тя била най-бързата кола на света.
Максималната скорост е 243 км/ч.
Но тази не е от края на 50-те.
Без значение какво мислите като гледате ретро таблото
и за 6-цилиндровият двигател с две свещи.
Те са ги направили преди няколко седмици.
Точно като ягуара на Хамънд,
колата е стара, но направена скоро.
Двете състезавали ли са се една с друга?
Да. През май 1960, когато съм бил на един месец.
И десет години преди да се родя. - Все тая.
Ето и снимката. - Ето ги и тях.
Това е истински D-Type. - Състезателната версия.
Точно така. И DB4 GT Лайтуейт.
Това е било перфектното състезание.
Без стюарди. Без спиране на състезанието.
След състезанието, обръщат по питие, правят секс.
И ние трябва да пробваме.
Сексът ли?
Не. - Не.
За късмет, ние отидохме във френския град Поу,
а точно тук през 1901 се е провело първото Гранд при.
Тук са затваряли пътища за състезания,
много преди да сторят същото в Монако или Детройт.
А днес те ги затвориха още веднъж.
За нас.
Вижте само.
Затворени пътища из центъра на Поу.
Господи. Все едно, че пресъздаваме историята.
Тази може да има същата италианска обработка като оригинала,
но за разлика от ягуара на Хамънд, тази не е точно копие.
Тази има по-голям двигател от оригинала.
Която й дава допълнителни 40 конски сили.
Колата е бърза.
Много бърза.
Но някои неща са си съвсем същите.
Стъклата не се смъкват. Няма вентилатор или климатик.
Има състезателна скоростна кутия.
Това означава без синхронизатори.
Тоест ако искам да спирам, използвам педала.
Ето така. Да!
Не мислех, че някога отново ще правя така.
Все едно, че пиша на пишеща машина.
Това беше леко разминаване на скорост и обороти.
Колата няма да ми го прости.
Но наистина добрата новина...
Са спирачките.
Направени са с модерни материали, за разлика от ягуара на Хамънд.
Точно така. Само аз съм и големите ми космати топки.
А те трябва да са големи.
Мога да спирам само когато ускорявам. Сериозно.
Силата за спирачките идва от скоростната кутия.
Няма съединител, няма спирачки.
Кой би си помислил, че това е добра идея?
Време е да отприщя 3.4-литровия шест цилиндров двигател.
Това са 262 конски сили, които напират да тичат.
През 50-те на правите, Ферари вдигала 257 км/ч.
Ягуар D-Type 277 км/ч.
Не забравяйте, че това е оригинален D-Type.
Усеща се липсата на сцепление.
Разбира се, през 50-те колите нямали сцепление,
защото имали тесни гуми.
По онова време всичко опирало до това как се държи колата,
а тази се държи невероятно.
Разкарай се от пътя ми, Хамънд.
Този момент е наистина специален.
Невероятно е усещането да видиш тези две коли да се състезават тук.
А да си в една от тях, е сюрреалистично.
Това е една от най-добрите ми утрини
зад волана на някоя кола.
Адски е забавно!
Накрая жителите на Поу си поискаха града обратно.
Затова с Хамънд оставихме забавата и игрите
и седнахме, за да поговорим за невероятните ни коли.
Трябва да обясним защо Астън Мартин и Ягуар
решили отново да правят коли от едно време.
Но те са водят втора ръка, нали? - На практика така излиза.
Последният оригинален XKSS е продаден за над 26 милиона лева.
Наистина ли толкова? - Да.
И който купи тази за 2.2 милиона, прави сделката на века?
Да.
А Ягуар ще направят по-голяма печалба от тази...
Стотици XKSS. - Точно.
Няма да се учудя ако и останалите от производителите направят това.
Ферари, Мазерати, Ламборгини.
Ако Ланчия сега направи Фулвия... - Ще ми се понрави много.
Предпочитам да карам тази, пред една от онези.
Това да не е новата Хонда Сивик Тайп R?
Новата. И е грозотия. - Така си е.
По-зле е и от предишната.
Оригиналният Сивик Тайп R от 90-те беше страхотна, но тази е ужасна.
Направо отблъскваща.
Не е толкова отблъскваща...
Какво? - Колкото съществото каращо я.
Господи. - Ти пък какво правиш тук?
Тук съм, защото чух, че говорите пълни глупости.
Не купуваш стар черно-бял телевизор.
Не купуваш бакелитни телефони.
Защо ще си купуваш стара кола? - Защото са стилни.
Новото е по-добро от старото. Вече ви го обясних.
Светът сега е по-добър от онзи, който беше преди минута.
Не е така, защото преди минута ти не беше тук.
Както и онова чудо, което го мразя.
Това е една от най-отблъскващите коли, която някога съм виждал.
Невероятно е как отново говориш глупости.
За да го докажа, предложих да покараме привечерно време.
Само да си вкарам крака вътре.
Така. Готов съм.
Това била задната. Не искам назад.
Това е неутралната предавка, така че...
Ето я първата.
Не, това все още е...
Какви ги вършат?
Леко се мъча. - Не...
Тръгването е цяло събитие.
Това май беше смяна на скорост.
Най-накрая дуото от златната ера потегли.
Но не и със скорост, която се води за бърза.
Все едно, че карам зад туристи зяпащи красотите.
Няма да е изненада, ако в колата на Хамънд има магазин за сувенири.
Сигурно минава през него като излиза от колата.
Защо се движим толкова бавно?
Искам да щадя колата. Пък и времето и пътуването е супер.
Не ми се иска да карам бързо, а бавно.
Точно. Да е вечно. - Да.
Ще ви кажа истинската причина да караме бавно.
Точно в тази част от магистрите на Франция
е наситена с полицаи.
С Хамънд го разбрахме от личен опит.
Преди две години карахме тук, а аз пак бях в Астън Мартин.
Жандармерията ни спря,
които прибраха всичките ни пари
и ни прибраха шофьорските книжки на момента.
Изоставиха ни край пътя.
Можеше да ни изнасилят или убият.
Това ми даде идея.
Джеймс Мей.
Ще ми се да видя колко бърза е колата ти тук.
Нека видим какво може.
Искам да отприщиш всичките й 320 конски сили.
Отприщи стадото, Джеймс.
Ще профуча като самурай. Гледайте само.
А така. Върза се.
Изостанах малко зад тях, за да им покажа какво може колата.
Дами и господа от полицията, той идва.
Сбогом на миналото на Британия.
Май има още мощ под капака.
Давай, Джеймс. Настъпи я здраво.
С това му каране,
до вечерта ще дели килия с Пиер Взломаджията.
Но когато пристигнахме в хотела...
За бога.
Излезе, че безразсъдството му е останало безнаказано.
Не. - Няма ли да влизаш?
Колата ми няма покрив и не се заключва.
Не мога да я оставя незащитена.
Имаш право, защото полицията повече се занимава
с превишена скорост, а не с престъпления.
Точно така. - Не се заключва?
Не. - Адски си прецакан.
Едно ще ви кажа.
Накрая хванах цаката на скоростната кутия.
В края на него ден се нуждаех от душ.
Така ли? - Да.
Защото прекарах цял ден в малка метална кутия
с 4.2-литров радиатор
в Южна Франция през лятото. Цепката на задника ми беше...
Няма нужда да говорим за тази твоя черта.
Само казвах, че там долу все едно течеше река Колорадо.
По-късно ще се върнем на това. Не точно на това.
Точно на него ще се върнем. Потях се като прасе.
Но там ще има и други неща.
Сега е време да ударим звънеца на вратата в къщата на дебатите,
накрая на "Улични разговори".
Откъде да започнем?
За какво да говорим? Сетих се.
Помните ли как преди време пуснахме гласуване за името
на истински изследователски кораб
и решихме да го кръстим Кораб МакКораб?
Да. - Помните ли?
Властите много ни е разсърдиха,
и според мен са си казали, че не искат да ги консултираме.
Понеже не може да се очаква публиката ни да е разумна.
Новина от родния ми Донкастър. Има ли тук някой от Донкастър?
От там ли сте? Това ще ви хареса.
Новина право от Донкастър.
Кметството решило да рискува.
Те поискали гражданите на Донкастър да гласуват за име
за името на два нови снегорина.
Искате ли да чуете няколко от предложенията?
Да, Джереми. - Започваме.
Ринещия Ван Дайк.
Баш Ринещия. Изрини Британия. - Това ми хареса.
Соленият Дисни. - Ясно какво имат предвид.
На тези са се спрели, но има и ето какво име.
Итси Битси Жълта Антихлъзгаща Машинария.
Другото е Дейвид Снегохвъргача.
Това не става.
Надявахме се да е Дейвид Снегочистача,
но е Снегохвъргача. - Сякаш хвърля сняг отгоре?
В Бирмингам ще е на мястото си.
"Ще изкарам снегохвъргача.
Тогава да го кръстим Снегохвъргача."
От кметството накрая казали:
"Този вот развеселил цяла Британия".
Мен не ме е развеселило.
Казали, че хората се заинтересовали от риенето на сняг.
Не е баш така. - Щеше да ни е по-интересно
ако нас ни бяха накарали да мислим име.
Щяхме да я кръстим Гари Ринещия.
Или Позаледено. - Да.
Гари Ринещия или Позаледено.
Дали са по-добри имена от... Чакайте малко.
Адолф Дрифтър. - Идеално.
Имената са по-добри. - Това беше добро.
Това ще им хареса.
С Итси Битси ли ще бъде или с нашите имена?
Вдигнете ръце, които искате нашите имена.
Ето ви вота, Донкастър. - Да.
Гари и Адолф Снегорините.
Организаторите на сериите от Формула Е,
което е като Формула 1, но за електрически коли,
наскоро организираха състезание между тяхна кола и гепард.
Имаме кадър от клипа им.
Нека ви питам два въпроса.
Максималната скорост на гепарда е 112 км/ч.
На колата е 224 км/ч. Кой според вас е победил?
Колата ли беше? - Да.
Кола с по-висока максимална скорост е била объркано животно,
което не е знаело какво става?
Буквално най-безсмисленото състезание в историята.
По-скоро е имало опит да не се сгази гепарда.
Онзи ден следвах гълъб. - Какво?
Да нямаш нова работа и да си отворил своя агенция?
Джереми Кларксън ГД. Гълъбарски детектив. Страхотно.
Партньорът му да не мислеше, че му е изневерявал?
При всяко негово спиране дан е се прикриваше с вестник
и да следиш за него гледайки отражението в стъклото?
Едва го следвах. - Да го беше следвал до Трафалгар.
Всички натам отиват.
Бавно карах, когато пред мен изскочи един гълъб.
Засякох, че летеше с 56 км/ч.
Сериозно? - Да.
Още едно животно загубило в състезание с кола от Формула Е.
Нямам такава детективска агенция. - Но ще имаш.
Просто следвах гълъба. Не беше много интересно.
Имах предвид... - Следва ли го до някое дърво?
Понеже е рисковано. Трябва да се знае,
че животно движещо се с под 225 км/ч,
ще загуби в състезание срещу кола от Формула Е.
А ако се движи с над... Кое ще се движи с над 225 км/ч?
Соколът скитник се движи с 350 км/ч.
А ако трябва да преследваш него?
"Не мога да поема случая. Ще ми трябва нова кола."
Ламборгини излезе с нова кола с двойно предаване.
Ето я.
Страхотно изглежда. - Наистина.
Ще има битурбо V8 двигател на Ауди или Порше,
641 конски сили.
Единственият проблем е, че се казва Юрус.
Ю-Р-У-С. - Да.
Звучи много близо до отходния канал при човека.
Точно така. Звучи много научно.
"Как е вашият юрус? Сърби ли?"
"Моят е възпален и не мога да пикая".
Точно така.
Отиваш при доктора, той ти казва,
че ще ти провери юроса и си слага ръкавицата.
После си я оправя... Не искам да си го представям.
Ето какво ще получите.
Искам да поговорим за новия пикап Форд F150.
Колко мислите, че продават в Америка?
Много ще е. - Така е. По 2500 на ден.
Продадени? - На ден от новия F150.
От Форд искат да продадат още повече,
затова представят и хибридна негова версия.
Сериозно? - Да. Хибриден F150.
Не виждам как собствениците на F150 ще се заинтересоват.
Даже няма да знаят какъв точно е. - Да.
В Америка направили проучване
и излязло, че когато попитали собствениците на F150
те поставили консумацията на гориво на 28-мо място
за нещата, които са важни при покупката му.
Преди това има 27 неща по-важни за една кола?
Цели 27 неща. - Какви неща?
Не мога да се сетя каквито и да са 27 неща в кола.
Как изглежда... - Поставки за чаши.
Това непременно. Мощ.
Цена. - Много място отзад.
Кое друго е важно? Какво?
Отделение за оръжието? Много добре.
За шест оръжия.
Ако според тях консумацията на гориво не е от значение,
което на практика твърдят,
тогава защо Форд правят хибрид? - Да видим...
Заради правилата за опазване на околната среда на Обама.
Всяка компания трябва да полага определени...
Но Форд казват, че батериите част от хибридната система,
не са като от комунизма, с които ще борят
фалшивите новини и глобалното затопляне.
Тя ще има батерии, но те ще задвижват циркуляр,
ще охлаждат бира и ще захранват кафемашината при къмпингуване.
Така че пикапът F150
ще има големи батерии, защото ще ти охлажда бирата.
Това е достатъчно за тази седмица.
Продължаваме напред.
Новият Форд GT, с който наскоро се състезавах
от Ню Йорк до Ниагарския водопад.
Но не съм сигурен, че тогава извлякох най-доброто от него.
Да, понеже избра грешната кола.
Не точно. - Той е прав.
GT е създадена като състезателна кола.
Все пак при първото си участие спечели и Льо Ман.
Следователно да се използва по пътищата е глупаво.
Казваш, че трябва да я тествам на писта?
Да. - Добре, защото го направих.
Някои ще кажат, че на трасето ни,
красивото GT е по-добро от всичко правено в Европа.
Че е по-вълнуваща от всичките нейни съперници
в лицето на Ламборгини, Макларън и Ферари.
Преди да разберем, аз трябва да спра.
Сега мога да я поставя на пистов режим.
Която нежно смъква колата.
Или не чак толкова нежно.
Ще включи анти лаг системата, а така двигателят е винаги готов,
повдига задния спойлер и втвърдява окачването на 100%.
Добре. Да видим сега какво ще стане.
Като за начало мога да ви кажа, че не е деликатна като Ферари.
Ферари е балетист.
Тази е малко по-хардкор.
Колата е корава, брутална и неподправена.
Когато си във Ферари, все едно, че си обгърнат от коприна.
В тази все едно, че си попаднал под моторен трион.
Само не си мислете, че всичко е грубовато.
Все едно да обуеш панталони без бельо.
Тя е много повече от това.
Завиването е невероятно. Спирането е невероятно.
Получаваш ясното впечатление,
че с колата не са правили никакви компромиси,
за да я направят да се кара елегантно на пътя.
Тази кола е за хората обичащи приключенията.
Сякаш шасито е изградено от чиста телепатия.
Държи се просто идеално.
Че и отгоре.
Защо не може повече коли да се усещат по този начин?
Стигаме и до битурбо V6 двигателя.
Да, звукът е ужасен.
Той просто издава шум.
Много шум. Непрекъснато.
И има едва 647 конски сили,
които в днешни дни е много, но не и адски много.
Все си мислите, че огромен V8 щеше да свърши идеална работа
и щеше да разреши и двата проблема.
Но те не искали мощен V8,
защото искали хората да харесват GT.
Каросерията е от карбон, а подрамката е от алуминий.
Направена е така, че на пътя да я държи
единствено от страхотната й аеродинамика.
Ако изведете тежестта вън от уравнението
и сложите колата в такъв режим,
че задният спойлер е прибран, на кой му пука, че има едва V6?
Защото представянето й е просто потресаващо.
От нула до 100 за 2.8 секунди.
Господи!
Максималната скорост е 348 км/ч.
Разбира се, GT не е перфектна.
Воланът е грозен и сложен за управление.
Резервоарът е много малък,
а каросерията е прекалено голяма.
И въпреки това...
Ферари, Ламборгини и Макларън са много добри коли. Няма спор.
Но те предимно са купувани от позьори.
Тази не е за позьорство.
Тя е прекалено грубовата, пластмасова и шумна за целта.
Купувате си я, за да отидете на писта
в скапаната понеделнишка сутрин,
когато никой не гледа и правите това.
Няма как да не я заобичате.
Знаете ли, кое е най-странното нещо относно колата?
Когато свършихме със снимките се качих на колата ми и се прибрах,
но за нито секунда след това не се сетих за GT.
Според мен е свързано с двигателя V6,
защото те просто не са вълнуващи.
Няма характер.
Някои имат, но като цяло съм съгласен.
Той е прав. Трябваше да има и турбокомпресор.
Да добави още малко...
Може и да е от интериора, който се усеща като пластмасов.
Като евтин... Но каквото и да е,
на мен ми се струва, че няма душа.
Но сега трябва да разберем колко е бърза на Еболадоум.
Започваме.
Потегли с висок спойлер, ниско окачване и решим за писта.
Изгледа уверена в началото на Кривата.
Намаля за първия завой, оставяйки турбото да се върти,
колата вече изглежда на ръба.
Не си поплюва летейки през Твоето име.
Чува се звукът от поръчковите гуми Мишлен.
Вижте как гладко минава през Твоето име
и запалва ауспусите към връщането обратно на Кривата.
Както казах, няма идеалният саундтрак,
но няма спор, че колата е адски бърза.
Покрай Старата дама. Колата е под контрол.
Елементарно.
Сега с пълна газ през неравностите на Подстанцията.
Стъпва здраво на огромните карбонови спирачки.
Идеално. Представянето й е достойно за победа на Льо Ман.
Сега през Овцете и пресича финиша.
Изглеждаше нечовешки бърза. - Сякаш се носеше.
Със сигурност ще бъде в челото.
Сега да видим къде точно ще застане в класирането.
Да видим. Вероятно ще е високо.
Така е.
1:17.6.
Тя е със секунда по-бавно от ламборгинито,
което пък е два пъти по-евтино.
Това не показва, че Форд е бавна, защото тя не е.
По-бърза е от Макларън 720.
Тя само показва колко бърза е Хуракан.
Точно така. Нечовешки бърза.
И още как. Невероятна кола.
Сега е време за "Елиминациите на известните".
И за пореден път...
Отново търсим отговора на много важен въпрос.
Кой е най-бързият барабанист на банда, чието име започва с "П"?
Затова моля посрещнете от Полийс, Стюарт Копланд
и от Пинк Флойд, Ник Мейсън!
Вижте само.
Величието дойде при нас.
Господа.
Сядай, Стюарт. - Радвам се да се видим.
Милостиви боже. Вижте само.
Днес не си играем на дребно.
При нас буквално слязоха рок богове.
И двамата сте оприличавани на прекрасни барабанисти.
Един друг така се четкаме.
Общото помежду ви е, че любимият ви барабанист е един.
Снощи го разбрахме това. Мич Мичъл.
Снощи определяхме йерархията. - Точно така.
И знам, че обсъждането ни беше много задълбочено,
защото ни подслушваха от съседната маса
и след пет минути и двамата вече бяха заспали.
Изгубихме ги още в началото.
Съгласни сте, че Мич Мичъл ви е любимият барабанист?
Точно така.
Нека обясним, че това беше барабанистът на Джими Хендрикс.
За онези, които не са възрастни като нас.
Това е подценяване, защото той беше невероятен барабанист,
а сега: "барабанистът на Хендрикс". - Ти как би го казал?
Че Джими беше китаристът на Мич.
Много добро!
Изумително е колко много бъзици има за барабанистите.
Под бъзици разбирайте вицове.
Защото тайно ни се възхищават за здравите кокалчета.
Те усещат мощта ни.
Има много добри вицове.
Колко изкарва барабаниста на тест за интелигентност?
Само пот. - Точно така.
Какво хвърляте на давещ се китарист?
Усилвателят му.
Как разбирате, кога водещият китарист е на предната врата?
Има грешният ключ и не знае кога да влезе.
Да.
Това беше добро.
Харесваме вицовете за китаристи. - Знаеш ли още?
След като говорим за най-чепатите в една банда,
ние два часа удряме с дървени пръчки,
а пръстенцата им само правят така.
Но работата им е сложна.
Те казват вицове за нас и ние ги търпим.
Така е. - Защото сме широко скроени.
Ти имаш правило, ако сбъркаш зад барабаните,
което адски ме изкефи. - Ако направя грешка,
хвърлям гневен поглед на басиста.
"Какво по дяволите направи?" Да поговорим за концертите.
През годините сте имали грандиозни концерти.
Кой беше твоя?
Сравнявахме кой къде, но свириш на стадион, а там...
Всичко е разпродадено. - Да, така е.
Но той ме води. Свирили сме на "Стад дьо Франс".
Аз свирих там два път.
А той три пъти.
Би ме тук, би ме и там, но защото се занимава от преди мен.
Така музикантите определят йерархията.
Барабанистите са винаги първи. - Манфред Ман е по-голям от мен,
защото е свирил преди мен, но Кание Уест е моя кучка.
Имам въпрос от Ричард Хамънд. - Господи.
Не, не. - Къде е той?
Той е в публиката.
Голям фен е на "Уан Дайрекшън".
Пита как се чувстват динозаври като вас,
когато сегашната музика е върхът? - Не питам това.
Не питам това!
Напротив. - Защо да ги питам това?
Нека господин Мейсън отговори. - Да.
Само ще кажа,
че съвсем наскоро бях в едно предаване.
Промотирах нещо си. Май беше двукамерна дограма.
Бях заедно с Хари Стайлс.
Питах го дали иска да му посвиря на барабани,
понеже напоследък само си търся работа.
Трябва да минем към колите. Всъщност не.
Още не. Искам да поговорим за бащите.
Защото твоя баща беше... - Прекрасен човек.
И шпионин за ЦРУ. - И това.
В свободното си време. - Да.
Беше страхотен баща и джаз музикант. Аз така го помня.
Преди войната е свирил джаз.
Все още му пазя тромпета от участията.
С избухването на Втората световна, той влязъл в разузнаването
и оформил облика на Близкия изток до 11-ти септември.
Всичко след 11-ти септември не е дело на баща ми!
Така е.
Нали е свирил за Насер в Египет?
Като съм се раждал, баща ми бил по работа в Кайро,
свирейки пред египетския диктатор Гамал Абдел Насер.
Знаеше ли, че баща ти е от ЦРУ?
Не знаех докато не влязох в колежа и не прочетох книгата му.
И в страницата за бележките...
Кога спря да бъде шпионин?
Определено, след като е написал книгата.
А твоя баща е правил документални филми.
Но е бил и голям автомобилен маниак.
Да. - Заразявайки те и теб.
Само мъничко.
Опасявам се, че за кратко ще те неглижирам, Стюарт,
защото колекцията от коли на Ник...
Предаването е за коли. - Да.
Не е за бащи шпиони.
Колко коли имаш? - Не зная.
Двадесет... Тридесет...
Четиридесет? - Четиридесет?
Имам списък на някои от тях.
И не говорим за такива като Форд Кортина.
Ти имаш Алфа Ромео TZ1,
Астън Мартин Ълстър 4.5-литрово Бентли от 1930,
Бугати Тайп 35, Ферари 250 GTO,
Ферари 250 LM, Ферари 512 Бърлинета Боксър,
Ферари Дейтона Компетишън,
Ферари F40, Модел Т4, Ягуар D-Type,
Мазерати 250F, Мазерати Бърдкейдж, Макларън GTR.
Забележителна колекция. Коя ти е любимата?
Трябва да е 250 GTO,
защото ме кара да изглеждам умен.
Когато купих колата преди 40 години.
Нека те питам един неприличен въпрос.
Колко плати за GTO?
77 хиляди лева. - 77 хиляди?
А сега струва... - Не ми казвай.
66 милиона лева.
Повече даже!
Къде ги държиш тия коли? - Оставил съм ги на паркинг.
Да нямаш адски голям гараж?
Предимно състезателни коли са. Интересуваш се повече от такива...
Не съм искал да колекционирам коли, а да се състезавам.
Ползваш ли ги? - Да.
А изкарваш ли ги? - Не много често, но се случва.
Заемаш ли ги на семейството ти? - Да.
Искаш ли да видиш снимка какво е направила дъщеря ти?
Ето я и нея.
Това ли е дъщеричката ти? - Колата е известна като Сладкиша.
Ръкавиците, каската и изглежда добре в Сладкиша.
Все още се опитва да завие. - На една страна е, но...
Никак не се е отказала: "Мога да я изправя".
Стюарт, нека да поговорим и за твоите коли.
Започнал си със... Не е впечатляващо като на Ник.
Морис Травълър. - Ето на.
Купих я за стотачка от един циганин
и прекарах повечето време под нея.
Когато беше в Британия? - Да.
За кратко имах и Милмън Минкс. - Минкс?
Милмън Хинкс.
Лобното му място беше край Хамърсмит
Не! Как стана? - Минавах покрай Хамърсмит,
един голям тир минаваше покрай мен
затова аз намалих,
като задницата мина през колата и размаза моя Минкс като буболечка.
Точно в Хамърсмит.
Докато гледах останките от колата ми,
едно ченге дойде и ми написа фиш за спукани гуми.
Много жестоко. Минаваме към обиколките ви.
Нека помисля чия обиколка да видим първо.
Мисля, че трябва да започнем със...
Нека сме коректни и започнем с по-възрастния господин.
Кой иска да види обиколката на Ник?
Да я видим.
Така се тръгва. - Контрол на старта.
Вижте каква идеална линия държи.
Този човек определено се е състезавал.
Държейки добре колата.
И сега на чакъла. - Много добре. Вижте само.
Няма и следа от спирачки.
Но може би трябваше малко, защото линията е широка.
Бърз в началото, а сега бавен. Типичен барабанист.
Скапано дрифтиране.
Много добре, Ник. - Много.
Към втората сложна отсечка.
Как само поддържаш идеалната линия. - Така го усещах.
Така е. Не изглежда много бързо,
но се вижда, че... Това не беше особено добре.
На чакъла е ужас.
Да, но като се връщаш на асфалта...
Това беше широко. Сега на скоростната отсечка.
Плашещо.
Бързо и страшно е минаването от тук.
Много добре. Колата подскочи ли?
И пресича финиша. Добре я изкара.
Колата подскочи ли накрая? - Накрая беше плътно по асфалта.
Плътно?
Кой иска да види обиколката на Стюарт?
Нека я видим.
Добър старт. - Алилуя! Джеронимо!
Добър ли си като Ник? Не, защото мамиш.
Леко излязох. - Не, добре си беше.
Много добре. Дръж я от дясно, за левия завой,
за да е готова за сложната част, в която точно навлезе.
Ненормално. Чакълът е ненормален.
Виждам, че се наслаждаваш на чакъла.
Мразя прахоляка! Прахолякът не струва!
Може и да не съм видял правилно, но от тук минаваш страхотно.
Малко по-брутален си от Ник.
Вижте само как поднася задницата.
Дадох малко повече газ. - И отново поднесе.
Скоро се връщаш на асфалта.
Тук леко поднесе. - Обратно на асфалта.
Одобрявам... - Изглежда много драматично.
Много по-драматично от обиколката на Ник.
Давай!
Човек с мисия. Господи!
Адски бърз и адски добре го взе.
Стоя в линията. Много важен завой сега.
Взе го и пресичаш финиша.
Чия обиколка ще видим първо?
Нека започнем първо с Ник Мейсън.
1:21.3.
Правиш такива физиономии, но не знаеш времената на другите.
Ето твоето 1:21.3.
За да добиеш представа. Наравно си с Люк Евънс,
който участваше в "Бързи и яростни".
По-бърз си от Хю Боневил, от Майкъл Бол, Дейвид Хаселхоф.
Това е сериозно. - Стюарт Копланд.
Изглеждаше бърз. - Така го и чувствах.
Почувствал си го.
Но ти успя за 1:24.2.
Така че...
Все пак направих цяла обиколка.
Точно така. - В по-голямата част.
Но не мисля, че имаме някой по-бавен от теб.
Всъщност имаме. Бил Бейли, известен наш комедиант.
Да, Бил! Ти си моята кучка!
Бил Бейли и Алфи Боу. Двамата са по-бавни.
Две кучки! - Две британски кучки.
Дами и господа, да благодарим на Стюарт Копланд
и най-бързият барабанист на банда, чието име започва с "П".
Ник Мейсън.
Днес Хамънд и Кларксън карат из Франция с таралясници,
а аз се появих с модерна Хонда Сивик Тайп R,
за да докажа, че модерните коли са по-надеждни, по-комфортни
и по-добри във всяко едно нещо.
Все тая. За последно ме видяхте как ще пренощувам навън,
в опит да спася от кражба моя струващ 2 милиона лева Ягуар,
който нито има покрив, нито се заключва.
Беше проблематично. Сега се пренасяме на сутринта.
Добро утро. - Добро.
Добре ли спа? - Не.
Ти ли го направи? - Беше ми скучно.
Учудващо е, че не го забеляза.
Сигурно, защото никой не гледа регистрационния номер
преди да потегли с колата си.
Добра забележка.
Скоро те подкараха глупавите си коли
и ние потеглихме към планините.
Докато спах снощи в луксозната ми стая,
дойде ми на ум гениален план.
Ще минем през Пиренеите,
през Испания и ще отидем в Барселона,
за да използваме колите си по едно специално трасе.
На път за тем, аз доказах, че колата ми е по-добра
а на пистата, към която ги водя, ще покажа, че и там е най-бързата.
Ето какво трябва да знаете за старите коли.
Страхотни са за гледане, но не искате да ги карате.
Все едно да искате да ползвате ония скапани двойни перални.
Те просто не стават за нищо.
Не знам за какво толкова мърмори Джеймс.
"Не обичам стари вещи". Обожава ги.
Не може да им се насити. Притежава Ферари от 1977.
Колекционира стари мотори на Хонда.
Дали в свободното си време
оправя компютри и ходи на купони? Не.
Прекарва го в ядене на старомодни пайове
и помага на приятел да оправи парен двигател.
Някои сигурно мислят, че съм бая ограничен
като съм избрал Хонда, но те бъркат.
Уверявам ви, че ми харесва.
Не само, че тя държи рекорда
на Нюрбургринг за кола с предно задвижване
и че е със седем секунди по-бърза от старата,
но тази е по-изискана.
Двигателят работи по-плавно. Возията е по-изтънчена.
По-добра е във всичко. Страхотна е.
Лесна е за каране, за разлика от старите коли.
Уцелих.
За съжаление при ниска скорост Джеймс имаше право.
Астъна беше коварен.
Скоростната кутия звучи доста отчетливо.
Дойде проблема и при смяната на предавките.
Предпочитам двойната съединителна система с пера.
Опитвам се да си закопчея ръкавите, защото е хладно,
а това ще направи разликата.
Определено става по-студено.
За мой късмет,
3.4-литровият шест цилиндров двигател
генерира много топлина,
а заради липсата долу на уплътнение,
на главата ми е студено,
докато долу ми държи жега.
Прозорците не се спускат.
Няма вентилация. Няма климатик.
Даже няма никакъв въздух. Само топлина.
В момента се пека на бавен огън.
А скоро нещата се влошиха.
Опитвам се да не треперя.
Защото се спусна гъста мъгла.
Това означаваше, че трябва да забавим още повече.
А това влоши допълнително Астъна.
Това е типично като през 50-те. Наслаждавам се.
Понякога е сложно да смениш предавка.
Задръж така. Ще опитам с моята кола.
Да пробваме с втора предавка.
Мога да смъкна дори до първа.
Сега втора. Работят си.
Моята е елементарна.
Но го няма чувството на удовлетвореност като успееш.
Напротив.
Скоро мъглата от гъста, стана непрогледна.
Сега не виждам абсолютно нищо.
Фаровете не помагат, а чистачките
само размазват водата по предното стъкло.
Буквално нищо не виждам.
Мъгла, дъжд, шум.
Много шум.
Вече ми е доста студено.
Но неизбежната хипотермия не беше главният ми проблем.
Господи.
Звукът хич не е на добре.
Трябва леко да съм натиснал съединителя, за да се движи въобще.
Вече работят само три цилиндъра.
А после ме споходи скапване на колата като от 50-те.
Какво й има?
Свещите или са замърсени или нещо друго им има.
Не казвай на Джеймс.
Добре, но къде е той?
Дори не знам къде е моята кола, а я паркирах ето там.
Нищичко не виждам. - Поне той няма да ни види.
Да, но може да мине от тук.
Ти върви.
Кажи му, че съм назад или напред.
Може да съм на сто метра зад вас. - Ще се връщам на пътя.
Давай, аз ще я оправя. - И той няма да разбере.
Точно. Кажи му, че се забавлявам и...
Пак започна да вали, Хамънд. - Да, знам!
Имаш ли яке? - Не.
Къде ми е проклетата кола? Някой...
Някой да вижда един Астън Мартин?
Ехо?
Хамънд?
Открих кола. Тойота.
Вътре правят бебета.
Сериозно говоря. Голям срам.
Тръгнаха, понеже осъзнаха какво става.
Привет. Съжалявам.
Няма нищо за гледане.
След като оставих Хамънд да оправя колата на мястото за оправяне,
аз направих промени в колата си и тръгнах да търся Джеймс.
О, да.
Подобрих своя Астън Мартин.
Изведнъж колата ми отново придоби смисъл.
Не я чувам.
Накрая настигнах натегача, който беше много подозрителен.
Къде е Хамънд? - Пред мен е.
Карам точно зад него. Виждам го ясно.
Мъглата се вдига и не мога да не забележа,
че Ричард Хамънд, който трябваше да е пред теб
сега кара Ланд Роувър Дискавъри, в който е снимачният екип.
Не, не. Той ги изпревари.
Нададе рязко газ. Не можах да му смогна.
Колата му се счупи, нали? - Не.
Спирачките ли ти скърцат?
Това са птиците. Пеят песни.
Внимавай, Джеймс. Идват крави, следвани от Хитлер.
Всъщност не беше Хитлер, а Уинстън Чърчил.
Кравата атакува моя Астън Мартин.
Не прави така. Нападай хондата.
Междувременно аз подкарах колата си и започнах да съжалявам.
Всичко е много тегаво вече. Започнах да се изморявам.
Левият ми крак боли.
Смяната на скорости е...
Коляното ме боли.
Болят ме и ушите. Студено ми е.
Истината е, че в мъглата, с ниска скорост
и на нелепия път на Джеймс,
който е пълен с военни лидери и бойни крави,
старите коли бяха трудни за управление.
Но след като започнахме да слизаме от Пиренеите,
мъглата се вдигна.
Вече можех да карам колата си само както той си знае.
На пълна газ.
Разбира се стига да можех да задмина Джеймс Мей.
Минавам в състезателен режим.
Светлината на приборите светна в червено.
Сбогом, господин Кларксън.
Ще загуби.
Ще загуби толкова лошо!
Точно зад него съм.
Имам повече мощ и по-малко тегло.
Може да се фука с големия си двигател,
но излезем ли от завоите, ще те издухам.
Минавам.
Бях начело, но най-вече отново се любувах на моя Астън.
Каква кола само.
Трябва да я карате.
Трябва да работиш за всяка предавка.
Да работиш за всяка лека корекция на волана.
И не може да влезеш в завой
с мисълта, че няма значение дали ще дадеш спирачка или не.
Трябва, ако искаш да оцелееш.
Навлизане в Испания отново бяхме тримата заедно.
Скоро достигнахме до Барселона, която е известна с много неща.
Катедралата, кафенетата
и интересната архитектура.
Но най-впечатляващото нещо е ето това.
Нарича се Терамар.
Най-старата оцеляла писта в Европа.
Открита е през 1923, приела е едно голямо състезание
и поради неплатени сметки, била затворена на следващия ден.
През последните 50 години, тя е птицеферма.
Поздравления, Джеймс.
Това е най-стръмният път, който някога съм виждал.
И дори не съм на най-големия наклон.
Очевидно на върха наклонът е 78 градуса.
Какъв е планът ти, Мей?
В края на завоя да сложим камера да засече скоростта
и който запише най-високата скорост ще бъде победителя.
Добре. Може ли първо да потренираме?
А аз да направя модификации на моя Астън?
Не и ако ще го смениш за DB11.
Признавам, че не мога да отида по-високо от това.
Не трябва ли да караме там, за да сме най-бързи?
Ако си по ръба? - Да.
От там отиваш в забвение.
Защото дърветата ще пречат? - Не.
Преди да започнем с тестовите обиколки,
аз започнах работа по важните ми модификации.
Какво правиш?
Слагам климатик на колата си.
Пробиваш дупки в кола за над три милиона лева?
Аз не бих го направил.
С теб сме различни. Аз съм практичен човек.
Това си е вандализъм. - Не е вандализъм.
Има дупка по средата!
Сега мога да дишам и да гледам накъде карам.
А това е важно на трасе с подобен наклон.
Все едно Уестминстърското абатство да ми пречи
и да го бутна за по-добра гледка. Пак е вандализъм.
Не харесваш старите неща. Защо наистина да не го бутнеш?
Защото го харесвам.
Сам се компрометира. Още една дупка тук.
След като климатика беше пуснат, дойде ред за тренировките
на онова, което с годините е станала
неравна и ерозирала пътека на смъртта.
Сто километра в час навлизане.
Голяма дупка.
На първия завой.
Още отсега мога да кажа, че е много неравно.
Воланът полудя.
Господи. Това е тревожно.
Това е нелепо. Гледаш нагоре, за да гледаш накъде караш.
Това не трябва да се случва в една кола. Грешно е.
Влизам във втория завой.
Господи.
Неравностите са толкова изнервящи.
Исусе. Някои са толкова брутални,
че карат колата да отскочи на метър в дясно.
Силите упражнявани на външните гуми са просто неописуеми.
Говорим за огромна енергия.
Докато го разбира това, Хамънд започна да издава звуци.
Кой каза да се качвам там? Защо ми е да се качвам?
Ще се опитам да се кача още по-нагоре. Започваме.
По дяволите. Това беше огромна неравност.
Милостиви боже.
Господи. Това беше ужасно.
Най-накрая опознавателните обиколки свършиха.
Господи. Това е адски плашещо.
Проблемът на качването максимално горе е,
че нищо не може да сториш.
Не може да намалиш или да увеличиш скоростта.
Ако нещо се обърка, ти може само да наблюдаваш.
И защото беше наясно с това,
квичащото момче реши, че не му се играе повече.
Опознавателната ми обиколка ме научи на нещо.
Не искам да се състезавам.
Точно идвам от един голям пътен инцидент.
След като реши, че не иска да купи фермата,
той отиде да купи чифлик.
Затова накрая стана състезание между двама.
Първи беше натегачът.
Концентрирай се, Мей. Концентрирай се.
Бъди мъжкар.
По дяволите. Това е плашещо.
Неравно. Неравно.
Неравностите включиха чистачките.
Уверявам ви, че чувството не беше никак приятно.
Така. Това е.
Да видим колко бързо може да го минем.
Мамка му и прасе. Господи!
Това е неравно като...
Да му се не види.
Това е едно от най-страшните неща, които някога съм правил с кола.
Когато и да било.
Браво, браво.
Трябва да призная...
Не се майтапихме. Наистина си купи чифлик
в северозападна Франция.
С Джеймс ни се искаше да бяхме отишли с него,
защото това беше адски страшно.
Беше ужасно. - Така е.
В мен е скоростта ви.
Джереми Кларксън, ти вдигна 143 км/ч.
Браво. - Много смело.
Наистина ли толкова? - Да.
Джеймс Мей, ти вдигна... - 52 км/ч.
150 км/ч!
Джеймс Мей най-накрая спечели нещо.
Истинско чудо. - Ти спечели!
И бидейки толкова бърз, ти доказа,
че модерните коли са със 7 км/ч по-бързи
от онези от преди 60 години. - Да.
Проблема е, че вашите коли не могат да се карат на пътя.
Признавам, че моя Астън при бавна скорост е сложен.
Опиташ ли леко да смениш скорост, не се получава.
Той разбира единствено от насилие.
Ръчкаш здраво и си добре. - Не говорех за това.
Буквално не ти е позволено да я караш по улиците, нали?
Тази можеше, защото Астън я регистрира като прототип.
С ягуара беше по-сложно,
защото е регистрирана като тестова кола.
Тоест само служител на Ягуар можеше да я кара.
А ти как я караше? - Работя за Ягуар.
Сериозно? - Да. Сега работя за Ягуар.
Но след като завърших задачата си, опасявам се, че подавам оставка.
Как ли ще се отрази тази новина на Уолстрийт?
Ще удари дъното. "Хамънд шокира ситито с шокираща оставка".
Това може да е заглавието. Или просто:
"Хамстерът изплющя голямата котка".
И това става. Казва истината.
Ето каква е истината. - Да?
Ако купите една от двете коли,
нали няма да можете легално да я карате по пътя?
Така е.
Значи изгубихте времето на всички ни?
Малко. - Да, мъничко.
И с това безгранично разочарование, идва края на предаването.
Благодаря ви, че бяхте с нас. До следващия път.
превод: spitfire_ subs.sab.bz @ Translator's Heaven