Великата обиколка превод: spitfire_
Здравейте.
- Привет.
Много ви благодаря.
Благодаря на всички.
В днешния епизод ще видите...
Джеймс стои насред парка.
Аз се паникьосвам насред магазина.
А Ричард бива докосван от мъж.
Всичко това следва.
Друг път.
Напротив, но започваме ето с това.
Това е новият Форд GT.
Получихме хиляди писма от зрители,
които питаха едно и също нещо:
"Знаем, че колата е много бърза,
но по-бърза ли е от пътнически самолет?".
Не точно хиляди писма. - Добре, да не са хиляди.
Тоест нито едно. - Да, нямаше дори и едно,
но бях заинтригуван да разбера отговора.
Затова тази седмица "Великата обиколка" е в Ню Йорк.
Ето го и него.
Навлязъл дълбоко из бетонния каньон на Манхатън,
най-бързата, най-красивата
и най-скъпата кола, която е дело на Форд.
Някои казват, че има едва 647 конски сили под капака,
но в действителност тя има нещо много повече.
На първо място, тя е много практична.
Има багажник, който е със същия размер,
като жабката на Рено Клио.
Така че вътре лесно може да си сложите багажа.
И за разлика от предишните GT,
вратите й могат да се отворят и насред паркинг,
защото те се отварят нагоре, а не настрани.
А може да влезете в нея, дори и ако главата ви е на мястото.
От друга страна, седалката не се мърда.
Затова, за да ви е удобно,
мърдате волана до желаната позиция,
а след това мърдате и педалите.
Дърпаме този ремък и...
Така.
Успяхме ли да го фиксираме?
Проблемът с мърдащите се педали е,
че когато натисна спирачката,
откъде да разбера, че наистина я натискам,
а не ги намествам?
Как да разбера дали настройването им е заключено?
Няма как.
След няколко километра из града
и след нервно преглъщане от страх...
Пристигнах в Сентрал парк, началната точка на състезание,
от което никой не се интересува.
Където съперникът ми ме очакваше, облечен напълно небрежно.
Ето го и господин Бавен.
Добрутро. - Чакай малко.
Какъв е планът?
Ще разберем дали шофирането или летенето е по-бързо
от тук, та чак до канадската граница.
Летенето. - Ти така казваш,
но ако погледнеш картата,
ти, понеже няма да ползваш кола,
ще трябва да стигнеш с метрото от Сентръл парк,
до летището и после до Бъфало.
От там се мяташ на автобус, за да стигнеш до финала
при Ниагарския водопад, където ще те очаквам.
Няма да си пръв.
Ще те чакам. Колата развива 347 км/ч.
Знам, но където точно
ще може да вдигнеш толкова?
Да, но теб два часа ще те обарват на летището
където ще ти конфискуват пастата за зъби.
Но ще получиш и куца помощ.
Куца ли? - Ето го и него.
Ти сериозно ли? Мислех, че е още в болницата.
По-точно се надяваше да е там, но не е.
Виж какъв път пропътува. Няма търпение да работи.
С други думи трябва да съм му болногледач.
Точно така. Добро утро, Хамънд. - Добро утро. Как сме?
Много сме добре.
Нали осъзнаваш, че това е състезателна кола?
Да, но си има мигачи и огледало за задно виждане.
Но е създадена да се състезава,
а ти си наясно, че този вид коли не са удачни за път.
След няколко часа в нея, ще ти се ще да умреш.
А ако до два часа не си мъртъв, ще си изплашен до смърт.
Няма ли най-накрая да започваме?
Готови? - Да.
Това пък какво е?
Нищичко. - Изглежда страхотно.
Ето и окачването за път.
По местата, готови...
Да.
Старт.
Няма шанс, нали? - Ще има ако не тръгнем. Хайде.
Насам.
Напускаме парка.
Много добре.
Хайде, Хамънд.
Добра работа в екип. - Хайде де.
Толкова се радвам, че се върнах.
И след като това е състезание между кола и обществен транспорт,
ползвахме две линии на метрото, влак предназначен само за летището,
самолет до Бъфало и два автобуса,
за да стигнем до Ниагарския водопад.
Кларксън от своя страна има елементарно 675 км пътуване
от едната част на щата Ню Йорк, та чак до другата.
Да! Зелена светлина на 89-та улица.
Зелена и на 90-та.
Ръмжим из града.
Имаме стъпала пред нас. Ще се справиш ли?
Да.
Има и още, Хамънд.
Начало. Английски.
Карта за метрото. В кеш.
Никой не ползва това. Повечето хора си имат карти.
Най-накрая уцелих червена светлина,
но няма проблем, защото имах да проведа важен разговор.
Свързахте се с Джет Блу. С какво мога да ви помогна?
Добро утро. Казвам се Джеръми Кларксън.
Днес двама пътника на име Джеймс Мей и Ричард Хамънд
ще летят от летище Кенеди до Бъфало.
Имате ли номера им за идентификация
и бихте ли ми казали фамилиите им буква по буква?
Нямам идентификационния им номер,
но от офиса, без да искат са им купили билети
за бизнес класата.
Това е в разрез с политиката ни. Ще ги смените ли за икономична?
Разбира се. Нека проверя само.
Ще променя резервацията им и ще изпратя имейл за потвърждение.
Да ви помогна с още нещо?
Към момента, не. Много ви благодаря.
Тази сутрин съм в стихията си.
Също важеше и за най-лошата болногледачка на света.
Хайде!
И докато най-нескопосания шофьор на света бе заклещен в турникета...
Аз свикнах с управлението на звяра,
на който летях през Манхатън.
Преди притежавах един от старите Форд GT,
като тя беше страхотна във всяко едно отношение.
Като изключим, че големината и беше потресаваща,
Наранявах се всеки път, когато затварях вратата.
Нямах ясна видимост към пътя
и резервоарът е толкова малък,
че изминавах десетина метра между зарежданията.
Новото GT от своя страна е напълно различно.
Тя е по-дълга и по-широка от колата която имах.
Видимостта е още по-ограничена, а резервоарът е дори по-малък.
Побира едва 45 литра.
Тоест за състезанието ни от 675 км,
ще трябва да я зареждам два пъти.
Гадост.
Не съм карал кола с по-твърдо окачване.
Знаех, че пътищата в Ню Йорк са неравни, но това тук е ужас.
По-ужасно е и от Рон Джереми.
Междувременно...
За нас е.
Не мога по-бързо, освен ако не се метна по стълбите.
Този го изтървахме.
В същото време със своето GT, аз вече напусках Манхатън.
Ще минаваме по моста Георги Вашингтон.
Отиваме към Ню Джърси.
За нещастие, напредването ми
щеше да бъде забавено поради ремонтни дейности.
Трафикът е по-зле и от очакванията ми.
Хайде де!
Място за инвалиди
Джеймс?
Нищо. Забрави.
Какво? - Нищо.
Тук няма нито един инвалид.
Напълно здрав човек седи на мястото за инвалиди...
Няма друг инвалид, освен теб.
Колко хубаво ще е да е, ако можех да седна
на седалката отредена специално за мен...
Тя е за инвалиди. - Като мен.
Не си инвалид. - Временно съм.
Нарани се докато си играеш и в резултат на собствена глупост.
Това не е да си инвалид.
Изненадан съм, че не вършиш достатъчно благотворителна дейност.
Да.
Любовта към моя Форд се стича отвсякъде.
И няма как да е, понеже няма по американска марка.
Но имайте предвид, че тази струва 400 хиляди долара.
С тях може да си купите две ферарита. Две!
В същото време Хамънд отиваше към втората линия на метрото
не и без съдействието на капитан Състрадателен.
Хайде де.
Мърдай.
И този замина.
Пропуснахме поредното метро,
защото на предишното състезание не видя знака за финала.
Не исках да ти го казвам така, но си е самата истина.
В същото време аз точно слязох от моста
и най-накрая можех да пусна моето GT да потича на воля.
Трафикът се разреди.
Да видим какво може този V6.
Клапаните отворени на макс.
Божичко.
Каква машина само!
Какъв невероятен двигател.
Двигателят е V6 с турбокомпресор, не е V8,
какъвто трябваше да бъде, щом говорим за Форд GT.
А 60% от частите на колата, Форд ползва в пикапите си.
И въпреки това, колата се усеща като полудял Кейтъръм,
когато натискаш педала до долу.
Харесвам и как са оставили двигателя да си звучи като хората.
Няма електрически джаджи,
никакви изкуствени глупости...
Оставили са я да звучи като една оглушаваща ракета.
И докато Джеръми оглушава Ню Джърси,
ние излязохме от метрото и се качвахме на влака до летището.
Влакът ще е тук след три минути. - Благодаря.
Ще се обадя на Мей да ги видя докъде са.
На кого желаете да се обадите? - Вагина.
Трябваше да променя името му в контактите ми.
По принцип не се води Вагина, а нещо много по-лошо.
Аз съм. Какво искаш?
Говори по-силно, че колата ми е шумна.
След колко време ще пристигнете на летището?
Ще стигнем до летището след 25 минути.
Засрамваш ме като крещиш така.
Ще се качим на полета излитащ в 13:11 часа.
Ало? Мей?
Ползва блутуут, нали?
Виж.
Това не е на добре, нали?
Вдигаш отвратителен шум.
Какво да направя? - Сложи им капачки.
На магистралата,
започнах да се влюбвам още повече в моето GT.
Колата е разработена
от едва 20 човека.
Те са го направили и без управата на Форд да ги надуши.
Въобще са нямали идея какво се случва.
Единственият им принос е,
в направата на малката жабка, която се намира под седалката,
за да може, когато правят тестовете по улиците на Детройт,
да има къде да си държат пистолетите.
На колата й личи, че е правена от малък екип.
Не личи да е правена в завод за масово производство.
В нея няма нищо нежно, фино или потиснато.
Обожавам я.
На влака...
Ние също имахме напредък.
Супер е, нали? - Страхотно е.
Според теб с колко се движим? Към 100 км/ч?
Страхотно е.
Виж как влака се движи по-бързо от колите.
Не и от моята кола.
Време е за нови настройки.
Слагам го на режим "комфорт", за да се отпусна малко.
За късмет, от офиса ми осигуриха аудио книга,
с която пътя ми да мине неусетно. Ето я и нея.
Осъзнах, че цаката е
в разхлабването на часовниковата стрелка,
което от своя страна би спомогнало за...
За жалост, аудио книгата излезе,
че е на Джеймс Мей и е за поправка на вещи.
Онова, което не съм оценявал на 5-годишна възраст бе,
че отстраняването на намотката
беше част от процеса на пълното разглобяване
който от своя страна щеше да...
И след като пристигнахме на летището в последния миг...
Хамънд продължаваше да ни бави по всякакъв начин.
Затова реших да го позабързам малко.
Нали осъзнаваш, че количката няма големи колела
за да се движа сам и ще трябва ти да ме буташ?
Да. - Супер.
Хем няма да ти слушам цял ден звука от патериците.
Голяма трагедия, друже. Цяло чудо е как си още жив.
Благодаря.
Ще тествам спирачките. - Добре.
Работят.
Задната част падна лесно и тогава осъзнах нещо.
Трябва да се вложат повече усилия,
точно като археолозите на Хауърд Картър.
Как съумява да не заспи докато говори за това?
Създал е цяла аудио книга
за това как се наглася алармата на часовника.
Господи.
И след като Хамънд се качи на четири гуми,
започнахме да напредваме.
Това е адски лесно.
Извадете всичко от джобовете си, моля.
Но...
Ще можете ли да се изправите?
Да. В теб ли са патериците ми, Джеймс?
Оставих ги във...
Не мога да стигна до там без патерици.
Все се оплакваше и реших, че не ги искаш.
И затова ги хвърли? - Нали си в количка?
Щях да ги имам като резервен вариант.
Патериците не са в нас. Ще може ли да продължим?
Ще трябва да го претърсим. - Моля?
На ръка. - Няма проблем.
Можеше и да няма проблем за Джеймс, но не и за мен.
Ще започнем с ръчното претърсване.
Ще започна от главата и ще стигна чак до краката ви.
През по-чувствителните ви части ще мина с външната част на ръцете.
Ще проверя и мястото между талията и слабините ви,
както и самите ви слабини.
После ще прокарам ръка надолу по краката ви.
За ваше сведение, 480 километра до финала.
В момента колата харчи по литър на всеки 7 километра.
При положение, че съм на магистралата.
Не е за хвалене, но не е и зле.
В момента сигурно са на летището, където ги обарват.
И където им конфискуват дезодорантите.
Ще движа ръцете си нагоре и надолу.
Отивам надолу.
И за последно нагоре по краката ви.
В този момент,
реших да вгорча живота им дори още повече,
като се обадя отново на авиокомпанията.
Свързахте се с Джет Блу. С какво мога да ви помогна?
Съжалявам, че отново ви безпокоя. Джереми Кларксън се обажда.
Говорихме по-рано относно
икономичната класа на господата Мей и Хамънд.
Да. - Трябва да ви кажа още нещо.
И двамата точно излязоха от клиника за лечение на алкохолици.
Затова може ли да направите така,
че по време на полета, да не им се сервира алкохол?
Благодаря, че ни осведомихте.
Ще добавя тази информация към резервацията им
и ще я предам на екипажа.
Ще ги настанят и на места спрямо изискването ви.
Много ви благодаря за разбирането.
Дочуване.
Обаждаме се на Вагина.
Задръж така. Ало?
Къде сте? - На летището. Ти къде си?
Изминах 250 километра.
250? - Да.
Сега започваме да наваксваме.
Качваме се на превозно средство летящо с 800 км/ч.
Колко време е полетът? - Час и 15 минути.
В такъв случай ще мога
да хапна някъде по пътя.
Да, да. Ще се видим на финала. Ще ти запазим една топличка бира.
Уверявам ви, че на финала ще ви трябва нещо за пиене.
Трябва да затварям. Имам важна работа.
Доскив.
Икономична класа и без пиене.
Няма начин да не спечеля.
Без повече телефонни разговори. Затова газ до ламарината
и обратно към оглушителния шум.
Следва продължение...
Няма да повярвате...
Наистина няма да повярвате какъв шум издаваше колата.
При това непрекъснато.
Понеже не знам как е някой да ти говори непрекъснато.
Това имам предвид.
Монотонно говорене. И още, и още...
На теб ти било криво, а аз пътувах със сакат.
Не живеем в 50-те, Джеймс. Казва се "човек с увреждания".
Не е с увреждания. Просто беше нескопосан.
И докато говорим по темата,
хората си мислят, че е направено всичко, за да се улесни живота
на хората с увреждания.
Но когато се озовеш в тази позиция,
осъзнаваш, че нещата не са точно така.
"Великата обиколка", предаването, което го е грижа.
Тази седмица са хората с увреждания,
Другата седмица е за BLT хората. - Това е името на сандвич.
Какво исках да кажа тогава?
За хомосексуалистите и лесбийките. - Да, това беше.
Точно това имах предвид.
Лесбийки, хомосексуалисти, бекони и домати.
Любимият ми сандвич, но го оставяме за идната седмица.
По-късно ще продължим със състезанието ни.
Така е, но сега е време да засилим колата
в уличния стълб на "Улични разговори".
Свърши сезона на Формула 1 и както всички знаем
Люис Хамилтън е новият световен шампион.
Браво на него. От името на всички ни.
Исус трябва да е доволен. - Няма две мнения.
За мен, най-ключовото от целия сезон
се случи на подиума в Мексико,
където Кими Райконен според мен постави нов световен рекорд
за най-голяма глътка шампанско.
Всички останали дават шампанското на отбора си,
а той...
Знам, че финландците обичат да пият,
но от какво е направено гърлото му?
Каква ли оригня ще излезе, след като си изпил цяла бутилка...
Повечето хора
имат това с шампанското на подиума за ритуал,
но Кими Райконен го има за поредния запой
след като не е пил в продължение на два час.
Нали знаете, че на подиума в Абу Даби
не им дават шампанско, а розова вода?
Ако Кими е на трета позиция сигурно си мисли:
"Ще стоя 20 минути на подиума, пиейки розова вода.
Я да финиширам четвърти,
за да се прибера направо в падока и да ударя една бира".
Все пак е финландец. Това им е в кръвта.
Знаем, че наближава времето на самоуправляващите се коли.
Да. - Тази седмица ни казаха,
че има проблем с тях.
В град като Ню Йорк, пък сигурно и в други,
хората, които ги карат или които се возят в тях,
ще търпят подигравки. - Подигравки?
Колите ще са програмирани така, че никога да не блъскат човек.
Тоест може вечно да стоиш пред нея.
Нещо повече. Може да ги събереш като едно стадо.
Мога и ще го направя.
Представяте ли си колко префърцунен
е човекът, който седи в такава кола, четейки си вестника.
"Ще си чета вестника, докато колата ме кара у дома".
Ти ще вървиш към нея,
тя ще кара назад, за да не те блъсне
и може да падне в реката. Точно това ще направя.
Колата ще има всички онези алгоритми
за морални решения и други такива.
Затова носете бебе кукла. - Чудесна идея.
Колата ще се чуди дали бебето или дебелака с костюма.
И накрая сама ще се метне в реката. - Точно така.
Ще е нещо запомнящо се, но не мисля, че тези коли
ще се появят докато сме още живи. - Напълно съм съгласен.
На десетилетия сме от тях.
Материята е сложна, пък и говорим за роботика.
Съвсем правилно.
Да не говорим, че няма робот, който да направи чаша чай,
което е елементарно. Или пък да ми донесе чехлите.
Чисто битови неща. - И секс роботите никакви ги няма.
Нали говорим за хората от Есекс?
Нямаше ли телевизионно шоу по темата?
Има ли тук хора от Есекс?
От там ли сте? Вижте, имаме си секс робот при нас.
Той мисли така за вас, но не и аз.
Невероятно. Като жива е.
Може ли да направите така...
Нека спрем този разговор, че нещата отиват на зле.
Ето как ще обобщя казаното досега.
Някой ще каже: "Направихме страхотна автономна кола".
Ще ги заведа в Пътя на смъртта в Боливия и ще им кажа:
"Седете си вътре, четете си вестника
докато кара по ръба на 300-метровата бездна.
И ако стигнете края на пътя
без да сте изцапали гащите, аз ще купя една от колите ви".
И да четат вестник... Няма начин.
Няма я.
Това описва най-добре автономните коли.
Продължаваме ли?
Да. Имаме интересна новина.
Поискали са от Джеръми да бъде посланик
на винарна от Южна Франция. - Точно така.
Къде им е акълът? - Знаете ли по-хубава работа?
Да съм посланик на някое Шато.
Ето как ще протече всичко: "Къде е посланикът ни?
Той е отзад и е напълно накован. Както винаги".
Ти не си посланик, а клиент. - Там лепна пневмонията.
Посланикът на пневмонията. - Още ли ще мелите за това?
Не знам какво точно ще става,
понеже нито един от нас не е правил реклама.
Може да не знаете, но сами се обличаме за снимките.
Не че иначе ни обича някой друг.
Никой не ни спонсорира за дрехите. Знам, че ви шокираме отвсякъде.
Модел от класа. - Така е.
Влязох в магазина като сам избрах и платих за тези дрехи.
Всичко си купуваме сами.
Затова не сме наясно как стават нещата по рекламите.
Странно е, че го казваш, но помниш ли розово-лилавата
ръгби фланелка, която носех често? - Да.
Нали я помните? - Да, блузата.
Вярно, блузата.
Блуза ли каза? - Блуза си е.
Не е блуза. - Не е риза, не е фланела.
Хамънд, съжалявам и обещавам, че повече няма да кажа това,
но съм съгласен с Джеймс Мей.
Мъж не може да носи блуза. - Не и нормалните мъже,
но тя се води връхна блуза.
Това не е важно. Веднъж бях на събитие,
когато ме заговори един мъж.
Бил от "Гант", голяма американска компания за облекло
които правят ризи! - Блузи.
Та той ме умоляваше да спра да нося тази риза.
После стана още по-забавно.
Каза, че ако спря да я нося,
ще ми дадат колкото си поискам безплатни дрехи.
Но въпреки това отказах, защото съм задник.
Защо не...
Какво? - Нека правим обратна реклама.
Сега ми дойде на ум.
От Ливайс все казваха, че съм им съсипвал репутацията,
защото нося само тяхната марка.
Защо тогава не им кажа: "Дайте ми сто бона
и ще нося на конкуренцията ви".
Ами часовниците?
Мога да кажа нещо крайно оскърбително
за милионите по света, които носят Омега.
Освен ако не ми дадете 50 бона, за да нося Ролекс,
който е основният избор за задниците по света.
Не съм адвокат,
но това не е ли изнудване?
Изнудване е. Такова е.
- Имам по-добра идея.
Нека обявим, че компаниите могат
да слагат логото си от долната страна на колата на Хамънд.
Да.
Познайте каква ще е рекламата.
"Ето го и Ричард Хамънд. О, не. Той излетя! Пепси!".
Много добра идея. - Да продължим нататък.
Това е краят на "Улични разговори". Ето и с какво продължаваме.
Представете си какво е да си дизайнер на коли.
Винаги си обичал колите.
Целите ти тетрадки в училище са били изрисувани с коли.
Учиш здраво, отиваш в университет,
учиш геометрия, пропорционалност,
въздушен поток, законодателни норми.
Един ден получаваш своята квалификация
и получаваш мечтаната от теб работа в Мерцедес-Бенц.
И прекарваш първите си четири години
правейки дизайна на копчето на колана на новата А – класа.
Или дръжката на багажника на някой миниван.
Не са мечтали за това като деца.
Затова периодично им идва до гуша
и казват на началството:
"Ще ни разрешите ли да правим нещо интересно?".
Това най-вероятно се е случило и с новия Мерцедес GT R.
Ясно е, че дизайнерите са се чудили дали може да е зелен,
предницата да е като отворена уста на кит,
капакът да е много издължен,
а отстрани да има нотки и от "Бойна звезда: Галактика".
Началниците им са мислили, че всичко това е глупаво,
но за да ги удовлетворят, те решили да ги оставят да творят.
Резултатът е кола, която е за хора,
които на 8-годишна възраст са имали ментални проблеми.
В категорията попадам аз, както и всички останали мъже.
Дори звукът й е детски.
Прекрасно.
Но за жалост...
Понеже дизайнерите имали пълната свобода,
инженерите поискали
те също да имат нужната свобода за действие.
Проблемът е, че за разлика от дизайнерите,
които са кичозни и често пияни,
автомобилните инженери са крайно разумни.
Видно е само като им гледате облеклото.
Затова натъпкали колата с крайно разумни неща.
Има крило от долната част на колата,
което се активира при висока скорост,
което намалява въздушния натиск.
Крилото буквално залепя колата за пътя, давайки повече сцепление.
Имаме и тракшън контрол,
който чрез този бутон може да бъде изключен.
Може да решите и на каква степен да бъде настроен
използвайки това копче, което е като извадено от Лего.
На ляво означава, че е изключено,
а на другата страна, че е почти включено.
Не знаех, че включено и изключено
има различни разновидности.
Тялото е изработено от въглеродни влакна,
също и от титан и магнезий, за да е максимално олекотено.
Отзад има два въздухопровода Вентури,
къси предавки и управление на четирите гуми.
В GT R има толкова технически компоненти,
че колата е много...
Ама много бърза.
Както и изключително добре измислена.
Благодарение на управлението на четирите гуми,
завиването е много добро, особено когато минавате през
"Зъболекарски съюз в Суиндън. С мисъл за гражданите".
Колата се движи като малко и повратливо куче.
Стигаме и до скоростната кутия.
Според мен е проектирана от циганка – гадателка,
защото тя сякаш знае много добре какво следва.
Невероятно.
Но най-доброто нещо е спирането. Готови?
Само гледайте.
Падна ли ми лицето? Падна, нали?
Не е чудно, че GT R държи рекорда
за най-бърза обиколка на кола със задно предаване на Нюрбургринг.
А това е и проблема на колата.
Защото мерцедесите AMG не са за поставяне на рекорди.
Не трябва да са най-бързите.
Купуваш си AMG, за да правиш това.
Да издаваш много шум,
докато плъзгаш колата през дима от гумите.
С Мерцедес AMG,
не взимаш завоите с 240 км/ч и скърцащи зъби.
Искаш да ги вземеш с 50 км/ч, дрифт и усмивка на лице.
Има и още нещо.
Двигателят.
Туин-турбо V8,
който има 577 конски сили, а това е много.
Но същия двигател в седан Е – класа
има повече от 600 конски сили.
Тогава защо не използват него двигател за тази кола?
Единствената причина е, защото съвсем скоро
ще има по-мощна и по-бърза версия на тази кола.
Защо тогава да си купя тази?
Добър въпрос.
Не бих си я купил.
Кой ще си купи такава кола?
Не мисля, че познавам такъв, който би си я купил.
Ако искаш нещо, което да напомня на Порше, защо не си вземеш Порше?
Порше са много добри в правенето на Порше.
Да. Толкова са добри,
че докато сте снимали това, новото GT2
е направило по-бърза обиколка на Нюрбургринг от GT R.
Най-лошото е, че за първи път, след като карам AMG
в края на снимачния ден съм с гумите, с които съм почнал.
Искам AMG сам да изяжда гумите си на всеки завой.
Така трябва да са. - Ако сте от тези хора,
които искат да си купят шумна и лимонено зелена кола,
която изглежда трепач, но не е, то вероятно ще искате да знаете
колко бързо е минала през Еболадоум.
Миналият сезон давахме колите на Американеца.
Но вече няма да е той,
защото не му харесваше все да идва до Англия.
И защото ти го мразеше.
И това. - Само малко.
Нуждаехме се от заместник. От нов състезател.
Цели девет месеца търсихме къде ли не и кой ли не.
Бивши състезатели от Формула 1, рали състезатели, каскадьори,
Докато не намерихме най-бързия. Ето я и нея.
Тръгваме.
Чудесен старт. Без въртене на гуми.
Пълна мощ от нашия туин – турбо V8.
Ще подскочи ли на първия завой? Никак даже.
Добре държи колата на втория завой.
Колата изглежда под пълен контрол.
Тук е сложната част.
Как ли ще го вземе?
Изглежда много добре и бързо.
Колата се представя на ръба на възможностите си.
Гумите пищят здраво, но колата...
Истинско съвършенство.
Обратно на Кривата.
Кракът й единствено трябва да натисне газта до дупка.
Скача на спирачката на завоя до къщата на старата дама.
Чудесно сцепление.
Отново газ през неравностите на Подстанцията.
Никак не щади колата.
Късно спиране.
Чудесно управление на колата в предпоследния завой.
Минава през Овчето поле.
Използва цялата ширина и пресича финиша.
Впечатляваща обиколка, но да видим времето.
Бързичка е. Да!
По дяволите.
1:18.7. Доста бързо.
И тя е невероятен шофьор.
Невероятен състезател. Невероятен.
За нас е чест да работим с нея.
Време е за "Елиминациите на известните".
И отново, състезанието е международно.
Бейзболът срещу крикета.
След малко ще разберем, кой е най-бързия човек на света,
който си изкарва парите чрез удряне и хващане на малки топки.
Посрещнете Кевин Питърсън и Брайън Уилсън!
Господа. - Добър ден.
Как си, Кевин? - Добре.
Сядай. Радвам се да те видя, Брайън.
Ама че визия.
Страхотна визия.
Благодаря ви, че сте тук. - Благодаря за поканата.
Нека започнем с нещо елементарно. Или не чак толкова.
Кевин, ще обясниш ли на американските ни зрители
какво представлява крикета?
Много съм щастлив да...
Всъщност вече се отегчих.
Нямате ли друга пръчка за удряне? - Не.
Никак не ми харесва. Като я гледам и се изприщвам.
Трудно е за американците.
Играя голф с американци и като почна да им обяснявам,
след две минути ме гонят и почват да ме псуват,
защото как играеш един мач пет дни и да нямаш краен резултат?
Но Брайън знае какво е Т20. Бил е в Индия и е играл.
Играта е супер. Препоръчвам ти да я пробваш.
Не, не мога.
При крикета стоиш насред игрището,
топката лети все откъм страната на слънцето.
А накрая винаги като пада се удря на върха на...
На точно него пръст.
Всички крещят и... - Много удобно.
Всички крещят, ти изтърваваш топката,
мяташ я към твой съотборник и...
Каза, че играете по пет дни...
Преди да продължим, обясни на британските зрители
какво представлява бейзбола.
Не е много по-вълнуващ.
Виждал съм... - Малко по-бърз е.
Виждал съм го във филми като "Добрият Уил Хънтинг".
Тичат в кръг.
Точно научих. - Тичат си в кръг, нали?
Научих днес какво означава това тук и ви казвам, че не е така.
И мъже играят този вид спорт.
Може ли да играеш бейзбол, когато си пиян?
Да, вероятно.
Предполагам, че всички в крикета са...
Наковани сме. Всички сме пиячи.
Всички големи играчи на крикет са яки пияници.
Пияници?
Да, няма проблем. - Може ли да кажеш това?
Или просто да ги наречем "посланици".
С пневмония.
Останах потресен, когато онзи ден прочетох,
че националния отбор на Англия,
както и австралийците, а предполагам и на Южна Африка,
колко много пиете по време на "чаената пауза".
Има световен рекорд
за най-голямо количество алкохол консумирано в самолет
дело на националите на Австралия.
На връщане от състезание са ударили 52 бири в самолета.
Нечовешко. - Голямо число.
Много пиячка.
Нека преминем към колите.
Вече говорихме за вашите спортове. Нека започнем с теб, Брайън.
Ти си имал злощастен старт в кариерата си на шофьор?
Да, не беше най-доброто начало.
Бях на 16 и точно си бях взел книжката.
Очаквано още на първия ден получих фиш за превишена скорост.
На втория ден, беше към един сутринта,
очевидно е имало вечерен час за тийнейджъри, за който не знаех.
Бях на 16 и си мислех, че няма как да има такава забрана.
Не спрях на знак "стоп". Видях сините светлини и си казах:
"Аз съм в Тъндърбърд от 94-та с двигател V8".
Затова ускорих. Започна полицейско преследване.
Адреналинът беше до тавана. - На втория ден?
Да. Карам из квартала
и без да искам ударих електрическа кутия
токът спря, а аз се чувствах кофти от това.
Но направо издухах ченгето.
Стигнах до алеята пред нас.
И понеже не изкарах ключа, а светлините бяха автоматични...
Така ченгето видя светлините
и ме арестува на алеята пред нас.
И какво получи в крайна сметка?
Возят те без пари до затвора.
Учуден съм, че са те хванали,
понеже приличаш на счетоводител.
И такъв съм във вторника. Трябва да ме видиш през уикенда.
Кевин, твоята първа кола е била Нисан.
Пулсар. - Която е скучна.
За разлика от неговия Тъндърбърд с V8.
Скучна, като изключим няколко неща,
които бяха поставени от покойния ми дядо.
В Южна Африка има голяма престъпност,
затова имаше превключвател точно под ключа за запалване,
който трябваше да включиш, преди да запалиш колата.
Ако не го включиш в първите 20 секунди...
Колата гръмва и убива всичко живо в радиус от 40 метра.
Така е в безопасност. - В южноафрикански стил.
А всеки път като даваше на заден се чуваше...
Аз съм 18-годишно хлапе каращо из Дърбан,
а като давах на задна се чудех къде ли е камиона.
Малкият червен Нисан Пулсар да издава такива звуци...
Ти си явно по-буен шофьор.
Не беше ли си купил по едно време и полицейска кола?
Самата истина.
За което ме бяха и отбили веднъж.
И ето, че пак се учудвам, защо са те спрели?
Вината не беше моя.
Според тях съм опитвал да се представя за полицай,
което не беше така. Кефеше ме да карам колата.
Макар като за майтап, веднъж да бях отбил един приятел.
Кой не би го направил? - Беше ли пуснал и сирените?
Разбира се.
Някога карал ли си кола и да не си бил спиран от полицията?
Нека се върнем пак на спорта.
Когато за кратко игра крикет в Индия,
там също успя да се вкараш в неприятности.
За което много се сдухах. - Сериозно?
Бях на една голяма площадка,
където сигурно играеха стотина игри.
И сякаш там бяха всички хлапета от квартала.
Питаха ме дали искам да пробвам.
Никой не ми обясни правилата и имаме тези три малки...
Крачета ли им викахте? - Да, крачета.
Не знаех какво да правя. Дадоха ми и някакво си гребло.
Казаха ми да застана там и че онзи ще метне топката.
Той я метна, топката удари земята, а аз останах шокиран.
Казах си, че е метнал кофти, но всички деца ми се смееха.
Питах ги на какво се хилят и да ми дадат нов опит.
Застанах на позиция и направо ги разбих.
Топката напусна парка и май удари в близките апартаменти.
А аз само вдигнах ръце крещейки: "Аз съм най-големия!".
Момчето, което ме закара там ми каза,
че са имали само тази топка.
Гемиите ми веднага потънаха и се почувствах ужасно.
И следващите три поколения ще говорят за случилото се.
Определено. - Да говорим пак за колите.
В даден момент си притежавал и Воксол Вектра.
Така е. - И си казал на хора от екипа ни,
когато онзи ден са ти се обадили:
"Нямам какво да кажа за колата".
Известен съм като прям човек.
Веднъж бях в гост на едно предаване,
където трябваше да направя ревю на подобна кола и не можах.
Има четири гуми и шибана седалка.
Защо си я купил? - Воксол беше спонсор на отбора.
Спонсориран си бил от Воксол? Аз бих сменил спорта.
Нека преминем върху това, защо сте тук.
Вие сте втората двойка, която ще кара по пистата ни.
Как беше? - Беше...
Комфортно на асфалта,
но като излязох на чакъла и беше трудно.
Дори плашещо. - Така ли?
Адски се изкефих.
Имаше парчета трева по цялата кола.
Карах леко и извън трасето. Беше забавно.
И аз така чух. До другата седмица ще е оправено.
Кевин, първо ще видим твоята обиколка.
Нека да видим как си се справил.
Стартът да не е на забавен кадър?
Явно не. Почваш да забързваш.
Давай, Кевин! - Ей това е решително лице.
Всички гуми са на асфалта. Добро взимане на първия завой.
После чукна леко спирачките
и навлезе в онова, което наричаме Сложната част.
Тук става страшно както сам каза.
Трябва много да внимаваш... Много добре го взе.
Особено за човек, който е имал Пулсар.
Кевин, луда глава такава.
Вижте как поднесе задницата.
Трябваше, за да изглежда яко. - Тракшънът те спаси
и сега влизаш в Сложната част 2.0.
Чудесно се държи. - Прекрасно каране.
На тежък участък. - Така е. А тук поднася яко,
когато се връщаш на асфалта, но ти се справи чудесно.
Кумите не биват щадени. Всичко изглежда добре.
Обратно на правата. - Хайде, скъпа!
По-вълнуващо е от крикета. Много по-вълнуващо!
Все едно, че на крикета спиш. С пълна газ ли караше?
Да, но накрая леко се издъних. - Не съм...
Да, леко обърка завоя, но все пак пресече финиша.
Успях. Какво е времето?
Търпение. - Времето?
Играеш крикет, знаем, че си от търпеливите.
Добре. - Иначе какво друго ще имаш?
Не беше зле. - Никак даже.
Брайън. - Да.
Искате ли да видите обиколката му? - Да.
Нека видим и тази на Брайън.
Не е като да си се забързал.
Тръгваме!
Приказно възклицание, но това беше...
Мами! Имаме си лъжльо!
Мръсник! - Не сме във Формула 1
и понеже нямаме стюарди, няма да го накажем.
Господи. Под пара е.
Добре я държиш. Караш доста екстравагантно.
Под пара съм!
През широкия чакълест завой. Много добре.
Вижте как чакъла хвърчи зад колата.
Сложната част 2.0. - Заковах я.
Не си мислил, че ще поднася така, но ето, че поднася всеки път.
Добре я удържа, Брайън. Не си поплюваш.
Излиза спокоен на правата.
Не съвсем спокоен.
И ти ли беше на пълна газ?
Да, газ до дупка. Много добре.
Остро спиране.
Никак не е зле.
И пресича финиша.
Пред мен са времената ви.
Едно ще ви кажа. Много са близки.
Ти караше плавно, като играч на крикет.
Да. - Ти беше по-темпераментен.
Да. - Не е истина колко сте близо.
Да видим. - Какво напрежение...
Убива ме направо. - Кевин.
1.17.2. - 1.17.2?
В момента си най-бързия човек карал по трасето ни.
Точно в този момент. - Поне до идните 30 секунди.
Брайън Уилсън...
Една...
Седемнадесет...
Точка едно. - Казвай.
Точка пет. - По дяволите!
Съвсем сериозно. Три десети от секундата.
Поздравления.
Много близо. - Страхотно.
Страхотен резултат, който много ме радва.
Ти продължаваш да бъдеш най-бързия шофьор на пистата ни.
А ти пътува много за едното нищо. - Благодаря...
Буквално за едното нищо. - Оценявам го.
Присъствието ви тук беше истинско удоволствие.
Дойдох заради овцете. - Вземи си една за из път.
Та, дами и господа...
Брайън Уилсън и най-бързият човек, който си изкарва хляба
чрез хвърляне и хващане на малки топки,
Кевин Питърсен!
Така.
Тази седмица имаме състезание
от Сентръл парк в Ню Йорк, до водопада Ниагара.
Джереми в неговия нов Форд GT
срещу двама ни с Джеймс и публичния транспорт.
Преди прекъсването, Джереми беше много напред
и леко оглушал заради рева на двигателя.
Но сега щяхме да го издухаме,
защото точно излетяхме за Бъфало.
Благодаря. - Благодаря.
Извинявай.
Изчезвайте от пътя ми. На състезание съм.
Привет.
Не се изпречвайте на пътя на човек,
който точно е отказал пушенето след 43 години.
Междувременно...
В това ли трябва да се премести? - Да.
Ще се видим на борда.
Добре дошли на борда. - Здравейте. Благодаря ви.
Господи.
Привет.
Да. Така.
След като изминах 260 километра,
малкия резервоар на GT вече се беше почти изпразнил.
Зареждам и хапвам. Ето я бензиностанцията.
Дано да не е една от онези американски простотии,
където първо се плаща, понеже не знам колко ще струва.
За жалост си беше точно такава. - Не, не дебитна карта.
Нямам такава...
Какво?
Необичайно е бизнескласата да е отзад.
Мислех си, че е отпред. И че там е по-широко.
Хубаво е да седиш отзад на бизнескласата
и да наблюдаваш целия самолет.
Самолетът е Ембраър 190.
Мога много да ти кажа за него. - Пригответе се за излитане.
За жалост няма да можеш. Капитанът говори.
Здравейте. На колонката пише...
Ако пише "неодобрено", най-вероятно е заради чипа.
Как да платя? - Пускам колонката, а вие пълните.
След това може да платите с карта от тук.
Много ви благодаря.
Ако говориш като Хю Грант, всички врати ти се отварят.
По това време някъде, Хамънд и Мей ще си мислят:
"Мисля да поръчам бира".
Тръгваме. Да го настигнем.
Определено.
Трябва да отпразнуваме напредъка ни.
Здравейте. - Добър ден.
Ще може ли една бира? Нека са две.
Нека проверя.
За съжаление днес няма да можем да ви сервираме бира.
Да ви предложа вода, кола или спрайт?
Нямате бира? - Не, съжалявам.
Две чаши вино тогава. Бяло вино.
Не знам защо, но и това не мога да ви сервирам.
Да ви предложа други напитки?
Докато те бяха унили и жадни,
това не омаловажаваше факта,
че за разлика от мен, те се движеха с 800 км/ч.
Колегата с форда, направи път, моля.
Имаш Форд!
Скоро трябва да го минем.
Няма къде да се забавим. - Не.
Няма трафик. - Никъде няма да спираме.
Или да караме след пикапи. - Така е.
Най-големият ми проблем беше
ужасната дисциплина на пътя.
Наистина ли ще си карате в тази лента?
Започваме заход.
Това е разрешено в Съединените Американски Щати.
И виждате защо. Никой не ползва огледалата си.
Беше си голям проблем.
Но после изскочи дори още по-голям.
Какво по дяволите е това? Заседнах в задръстване.
Проклето задръстване. Не.
Започваме заход към летището в Бъфало.
Скоро ще кацнем. - Виж.
Дали там някъде има дебел олигофрен каращ бърз Форд?
Не. - Радвам се.
Защо има задръстване? И е от лошите.
Никой не се движи.
Хайде. Хайде.
Давай, давай! Столът, моля.
По дяволите.
Готово. Седнах.
Ти да видиш. В безопасност съм.
Станал е инцидент.
Ето го проблема. Господи.
Имаме време за наваксване.
Гледайки такъв инцидент обикновено те кара да караш по-бавно,
но не мога да си го позволя.
Трябваше да карам бързо заради честта на колата.
Трябва да кацнат след около десет минути.
Входящо обаждане - Вагина - О, не.
Кацнахте ли, Мей? - Да.
Много викаш, Джеймс.
По дяволите. - Къде си?
На 210 километра от Бъфало.
Той е на 210 километра зад нас.
По-добре побързай с колата, която вдига триста и нещо си.
Продължавай. - За бога. Млъквай.
Чао.
Откъде да хванем автобуса?
Имаме още само към 40 километра.
Хващаме автобус до града
и после друг до финала на Ниагарския водопад.
Чудя се къде ли се объркаха нещата.
Не помогна трафика на моста Джордж Вашингтон.
Не помогна и трафика около инцидента.
Но главният проблем е, че Джет Блу съумя
да съкрати с 15 минути полета.
Ти да видиш.
Виж как пада.
Много умно. - Качваме се.
Благодаря. - Сторете път.
Тук има място за количката. - Много ви благодаря.
Хайде.
Фенът на Тръмп смени лентата.
Да видим къде е.
Господин Олигофрен е. Къде сте, Хамънд?
Тръгваме от летището с автобуса.
Аз съм на 145 километра след вас.
Ще трябва да караш като ненормален.
На какво разстояние сте от Ниагарския водопад?
На 37 километра.
Според мен си обречен.
Успех с настигането. Доскив.
Няма да успее.
Не искам колата да губи. Обожавам я.
Толкова е вълнуваща.
Всичките скапани и страхотни неща, които прави.
Точно те я правят страхотна за каране.
Шумът, начина на управление, твърдото возене.
С цялата нейна грубовата, сурова, дръзка и необуздана енергия.
Искам да победи. Да бие самолета.
Но за целта трябва да измине 181 километра,
за времето, за което автобуса ще измине 37.
Заявка за спирка.
За мой късмет, в автобуса пътуват и други хора.
Хич не ми харесва. Трябва да си седим и да чакаме ли?
Да. Возенето в автобус е странно, нали?
И ще трябва да сменим автобусите.
Така че може да загубим още 10-15 минути в чакане.
Да. Победата ни не е в кърпа вързана.
122 километра.
Заявка за спирка.
Кой натисна...
В автобус сме. Не може да сме груби с клиентите.
Моля никой да не натиска копчето, докато не слезем.
Или да ни закара до финала.
Ало? Къде си?
На около 89 километра от финала.
89? - Да.
Ще е напечено. - Не сте ли вече в Бъфало?
Там сме, но все още не сме сменили автобусите.
Сериозно?
Автобусът ви да не спира непрекъснато?
Разбира се, нали е скапан автобус.
От 8-годишен не съм се возил на автобус.
Все спираше и си казах, че повече няма да се кача на такъв.
Не са се променили. - Чао-бао.
Учудващо, аз все още бях в битката,
но яростното ми каране ме изправи пред дилема.
Дали да карам екологично като Ал Гор с по 90 км/ч
и да финиширам, без да презареждам отново.
Или да натисна газта до ламарината
и да заредя някъде.
Дали да рискувам... Не, не мога.
Междувременно, не чак толкова напред,
ние стигнахме до автогарата.
И невероятно, но факт. Джеймс тичаше.
Къде е, по дяволите? - За Ниагара на 48-мо място.
Този е.
Трябва ни бързо тръгване.
Здравейте. - Не уцели рампата!
Толкова е дразнещо.
До финала имам 56 километра,
но съм убеден, че горивото ми няма да стигне.
Ще трябва да презаредя.
Остават ни 24 километра? - Да.
Говорим за 56 километра. Четири литра ще стигнат.
Това ще стигне.
Наближаваме улица "Мохоук".
Няма нужда да спираме. - Никак даже. Добре сме си.
Ремонтни работи...
Още 17 километра, Хамънд. - Още само 17?
Огромна радост. Има две свободни ленти пред мен.
Мърдай де.
12 милиона човека посещават годишно Ниагара.
Така ли?
Искам всички те да са на пътя на Джереми, а не на нашия.
Да. Ниагарския водопад.
Не, не. Не и такса за пътя.
За мой късмет имах електронен пропуск,
чрез който се плаща много по-бързо.
Там е, Хамънд. Виждаш ли го?
Да. - Това пръските ли са?
Да.
Не работи. Не!
Така.
Заявка за спирка.
Това ли е? - Нашата спирка.
Да. - Така...
Шест километра.
Да не получиш сърдечен удар по телевизията?
Да.
Не искам да губя.
Къде пише "Водопад"?
Тук е.
Къде по дяволите са те?
Ето я наблюдателната кула.
Там трябва да отида.
Скапано колело.
Превърнах се в Ричард Хамънд след шест часа в тази кола.
Това е. Ето го моста.
Господи. Исусе...
Качваме се. - Как сте?
Всичко се свежда до това,
дали бариерата е от тази страна или от другата.
Ще дръпнеш ли вратата, Хамънд? - Дърпам.
Чакай малко. Гледай.
Нека поседна. Натисни спирачката.
От кога си тук? - Достатъчно, за да направя снимки.
И да ги пусна по Инстаграм. - Чудно.
Защо си толкова изморен? - Бутах го по наклона.
Виж го колко се поти.
Тичаше. - И преди съм тичал.
Но си мислех, че ще получи сърдечен пристъп.
Джеймс Мей ще умре на живо по телевизията.
Ще полегна, а вие двамата си говорете.
Злорадстването му се влошава.
Ето и отговора на въпроса, който никой не си задава.
Да, Форд GT е по-бърз от самолет.
Не. По-бърз е от автобус. Но той те осакати и оглуши.
Да, но и той не пристигна в перфектна форма.
Чакай малко. Това е защото трябваше да го бутам цял ден.
Все едно, че буташ огромен куфар със собствено мнение,
който непрекъснато ръкомаха като Ромел.
През целия ден само на него му беше комфортно.
Така беше. - Истината е следната.
С Форд GT карахме през града и на магистралата.
На нито едно от двете места, той не се чувстваше като у дома си.
Както ти казах в Ню Йорк, това е състезателна кола.
Затова ще докарам една във Великобритания
и по-натам ще я подкарам по Еболадоум.
Ти ще го направиш? - А кой друг?
Аз?
Хората искат да знаят как се кара на трасето,
а не по покрив.
И с това безгранично разочарование, идва края на предаването.
Благодаря ви, че бяхте с нас. Доскоро.
превод: spitfire_ subs.sab.bz @ Translator's Heaven