Великата обиколка превод: spitfire_
Здравейте.
Много ви благодаря.
Какво посрещане само.
Здравейте. Много ви благодаря.
Добре дошли във Великата обиколка,
която тази седмица се излъчва от бреговете на Лох Нес
в Шотландия!
За повечето хора по света,
Шотландия е единствено сбор от хубави пейзажи
и Мел Гибсън с боядисано лице.
Но в действителност има нещо повече.
Ето кое е най-голямото изобретение на Америка. Самолетът.
Това е на германците. - Колата.
Ето го английския принос. - Компютърът.
Да видим и на французите. - Сешоарът.
Не си го съчиняваме.
Измислили са и острилката. - Да, острилката.
Сега нека видим списък на нещата изобретени от шотландците.
Невероятно. Изобретили са всичко.
Бездимният барут, клонирането, цветната фотография.
Предпазителят на оръжията.
Голф, сайдера. Списъкът е безкраен.
Дори буик. - Чакай малко.
Защо ВМС на САЩ е също в списъка?
Не се бъзикам. Изобретен е от шотландец.
Точно както БиБиСи и английските спец части.
Всъщност всички спец части. И мисля, че знам защо.
Ако си от Мексико, Франция или Италия,
събуждаш се, дърпаш завесите
денят е прекрасен и решаваш да отидеш на плаж.
Докато като дръпнеш завесите в Шотландия,
толкова е студено, че решаваш да измайсториш нещо в мазата.
Това е положението.
Изненадан съм, че англичаните не казват,
че това са британски изобретения.
Да. Синдромът "Анди Мъри".
Да признаем, че се случва често.
Когато Александър Греъм Бел е работил в бараката си
с разни там жици и бакелит, той е бил шотландски пияница.
Когато обаче е измислил телефона, изведнъж станал британски гений.
Същото се случва и в спорта.
Джаки Стюард при автомобилистите.
Трикратен шампион във Формула 1. Той е британец.
Джим Кларк е двукратен шампион. И той е британец.
Дейвид Култард... Шотландец.
Ето така стават нещата.
Да обясним на американците за какво иде реч.
Нека ви обясня какво става от тази страна на океана.
Това е Британия. Това е родната ни Англия.
Това е Шотландия, където сме сега, а тук е Уелс, където сега живея.
Правилата са елементарни.
Ако сте англичанин и направите нещо невероятно,
ти си оставаш англичанин.
Ако обаче си шотландец или уелсец и направиш нещо невероятно,
англичаните решават, че ти си британец.
Англичаните са пълен майтап.
Така си е.
Да ви призная, обожавам да съм в Шотландия,
защото тук всеки говори каквото мисли.
Никой не говори двусмислици.
Ето табелата за добре дошли в шотландския град Ларкол.
Добре дошли в Ларкол. Ако сте педали от ИДИЛ, изчезвайте!
Това е Шотландия.
Не говорим само за думи, но и за дела.
Помните ли терористичната атака на летището в Глазгоу?
Някой се опита да се самовзриви, но бомбата даде дефект.
Терористът се опита да избяга, но ето защо не стигна далеч.
Толкова здраво изритах терориста в топките, че разкъсах сухожилие.
Така го правят шотландците.
Странно, но оттогава в Шотландия няма терористични атаки.
Само се замислете.
Вероятно се е контузил от ритника в срамната кост.
Да. - Тоест, мъжествеността
на терориста е била по средата на сблъсъка.
Терористът като се е будил сутринта най-вероятно си е мислил:
"Най-лошата част от деня ще бъде, когато се взривя".
Но единствено гръмнали неговите кайсии.
Ще започнем ли с шоуто? - Добра идея.
Защото в днешния епизод...
Аз се облекчавам върху двигател.
Ричард носи анорак.
А Джеймс взима лекарства.
Първо искам да поговорим за Фиат.
Напоследък са известни единствено с Фиат 500,
който е малък ретро хечбек.
Но след забавяне от десет години, те отново имат спортна кола.
Затова отидох до Еболадроум, за да проверя за какво иде реч.
Ето я и нея. И точно като при 500,
може да предположите, че от Фиат пак са се обърнали към носталгията,
защото тази кола се казва 124 Спайдър.
В чест на техния роудстър със задно предаване от 70-те.
Под капака обаче,
124 е базирана на напълно съвременната Мазда MX-5.
От Фиат са доставили важните компоненти като двигател,
и каросерия, но и двете коли са построени
на една и съща поточна линия в Япония.
Това не изглежда като голям проблем.
Ще спиш още по-добре ако знаеш,
че италианската ти кола е сглобена от японци.
Но това повдига въпрос.
Дали това е истинска спортна кола на Фиат
или си е Мазда, но с друга емблема отпред?
Преди да разберем,
нека погледнем емблемата по-отблизо.
Защото няма как да пропуснете, че на нея пише Абарт.
Абарт приближава Фиат още повече до хората.
Когато искат да запалят огън под някоя от колите си.
Не буквално да запалят огън, а да го разпалят изпод капака.
Добавяне на допълнителна жар, жупел и огън.
Като за начало от Абарт са сложили 1.4-литров турбиниран двигател,
а това прави 124 по-бърза от всяка MX-5.
Вдига от нула до сто за 6.8 секунди.
Максималната скорост е 234 км/ч.
Но в кола като тази, се усеща като 145 милиона км/ч.
Мен това ме устройва напълно.
Представянето не е единственото, което 124 е заимствал
от японския си полубрат.
Ще призная нещо, но знайте,
че ми е трудно да намеря грешки в самата MX-5,
но 124 звучи по-добре.
Абарт са й дали изпускателна система "Монца".
С други думи, тя кара малка кола, да звучи като голяма кола.
Все едно, че си наврял лъв в котешка кожа.
Но и това е нещото, което всички искаме.
Колата има свой манталитет.
Има свой характер, а това е важно.
Но от друга страна, 124 има лек недостатък.
Става дума за цената, която да платиш за това Абарт.
А цената е 30 хиляди паунда.
С 5 хиляди повече от най-скъпия MX-5.
Но трябва да се каже, че 124 дава нещо отгоре.
Особено що се отнася до начина на управление.
Абарт са дали на колата и ограничен приплъзващ диференциал.
Което поставя дрифтирането изцяло под ваш контрол.
Това го няма в MX-5.
Нито има подобен бутон за спортен режим,
който отнема чувството за стабилност на колата.
Доста при това.
Имаме си кола, която е бърза,
която звучи добре и която е супер в завоите.
Но има още нещо много важно за 124.
Не знам дали има огромна разлика
между тази и MX-5.
Но всичко, което правя с тази кола,
го правя и с италиански спортни коли.
А е невъзможно това да не ти донесе усмивка на лице.
Чувството да си отново
в малък италиански спортен роудстър е страхотно.
Време беше.
Всичко в този малък Фиат е направено,
за да разбуни емоциите ти.
Да те накара отново да се усмихваш като дете.
Особено малкия черен капак.
Обожавам черния капак.
Просто...
Черен капак е.
Факт е, че само яките коли имат черни капаци.
Наистина харесвам MX-5,
но 124 е използвала японската база
и е добавила от италианското ноу-хау.
Затова бих я предпочел пред маздата.
Не само, че я харесвам. Обичам я.
Много интересно, защото...
Както знаете аз съм маниак на тема италиански спортни коли.
Обожавам всички и особено Алфа Ромео.
Карал съм обикновен Фиат 124,
но тя дори не е близо до MX-5.
Така е. Би избрал MX-5.
Освен ако не искал по-бързо MX-5, направено от Абарт.
Май не дадохме добър потребителски съвет.
Никак даже, но да продължаваме напред.
За това нека разберем колко бърз е Абарт на нашата Еболадроум.
Затова я даваме в ръцете на човек,
който мисли, че брадите са измислени от Ленин.
Точно така. Това е Американецът.
Ето го. Готов за екшън. И той потегля.
С въртене на гумите и шум от ауспуха.
Навлиза в мократа НеПрава.
Какво по дяволите се случва с живота ми?
Как така карам Фиат, някъде из подгизналата Англия?
Може да не се наслаждава, но кара перфектно.
Прекарвайки 124 през локвите с вода
и изкопчвайки най-доброто от нейните 170 конски сили.
Лети към Твоето име.
Голям кураж се иска за целта. Скача на спирачките,
преминава през бързия ляв завой
и ювелирно се справя с презавиването.
Връща се обратно на НеПрава.
Не знам дали колата да я карам или да й окажа помощ.
Какъв чаровник.
Маниаците по колите ще кажат, че времето е подходящо за Баркета.
Ако тая кола ти харесва,
у вас сигурно имаш много шарени възглавнички.
Понеже сме наясно, че възглавниците са комунистически.
Сега през бавните завои около Къщата на старата дама.
Държи колата под пълен контрол.
А сега газ до дупка през неравностите
минавайки през Подстанцията.
Заради неравностите предните светлини се включиха.
Не знам защо от Фиат така са решили.
Добре овладяване на Овчето поле.
Отново леко поднасяне и пресича линията.
Много смело влезе в Твоето име.
Нека видим къде ще свърши на таблото ни.
Господи. За бога, Хамънд.
Ти на практика препоръча най-бавната кола на света.
Най-бавната кола на таблото ни.
Но то е светът. - Да.
Пистата беше мокра.
Езерото е мокро, но по него караха с 300 км/ч.
И? - Признавам, че той загина, но...
А сега е време да поемем на круизно пътешествие,
по кадифения път на Улични разговори.
Това болеше. - И още как.
За да съм напълно честен с вас, наистина болеше.
Бутилката трябваше да е от чупещите се лесно.
Да продължаваме напред. - Нека говорим за нещо важно.
Защо в колите имаме кожени седалки?
Защото материалът е ужасен. Той е лъскав и хлъзгащ се.
Или е прекалено топъл или студен. Отврат е.
Сигурно, защото мислим, че е лукс седалката да е кожена.
Но преди не е било така, защото заможните хора,
са седели на задната седалка върху платнени седалки.
а шофьорът е седял върху кожа, защото лесно се износвала.
Имам снимка на стара кола.
Дори не са предвидили покрив, който да го предпазва.
Говорим за още само метър, но мисля, че е нарочно.
Така му напомнят, че е отрепка.
Какво бихте предпочели вместо кожа?
Много неща. Кабелна плетеница и вълна...
Уютно и комфортно е.
От тениската му ще излезе супер седалка.
Това е синтетика.
Или полиестер. Нещо такова.
Идеята е добра. - Как пък да е добра?
Какво ще кажете за това...
Защо не вземем една крава
вътрешностите да използваме за хамбургери и пържоли,
а вместо да хвърляме кожата на боклука,
да покрием с нея седалките на колите?
Защото материалът е ужасен и не е практичен.
Защото двамата сте решили да бъдете вегетарианци.
Чакай малко. - Сериозно говоря.
Една сутрин са решили, че повече няма да ядат месо.
Не сме се събудили в едно легло.
Важно уточнение. - Има разлика.
Мистериозно са стигнали до едно и също заключение
в кажи-речи един и същи ден. - Но ядем пилета.
А пилето е зеленчук. - Не, не е.
Научно казано, пилето е зеленчук.
Ако откъснеш главата на пиле, то продължава да тича.
Това доказва, че не е животно,
а е върхът на зеленчуковата верига.
Ще направим седалките на колите ви от пилешка кожа. Идеята не е зле.
Пилешката кожа не изглеждаше ли като огромен скротум?
Да, но вината е твоя, задето не ядеш месо.
Нека продължим напред.
Имам тема за разговор. През 20-те години,
шотландци направили кола, за която твърдели, че е за жени.
Имаме нейна снимка. Казва се Галоуей.
Какво прави тази кола, да бъде женска кола?
Че имала по-малък волан
и по-надежден двигател. - Разбира се,
понеже мъжете не искат по-надежден двигател.
Мразя надеждните двигатели. Пък може и да караш прав,
както и правели жените през 20-те години.
Имаме подобни коли и днес. Чуйте сега.
Има нова кола, наречена Сеат Мий Космополитън.
Как се пише Мий? - М-и-й.
Мий? - Да, Мий.
"Имам едно Мий".
Разработили са я заедно със списанието Космополитън.
Насочена е към "космо момичетата". И към, чуйте само...
"Фаровете имат форма на очна линия".
Дръжки. - Лесна е за паркиране.
Да, защото предпочитам кола, която трудно се паркира.
Нали съм мъж.
Нека изясним нещо.
Половото разделение при колите е нелепо.
Все едно да има отделни места за жени в самолетите.
Жените да имат отделни кибрити или нещо друго.
"Една кутия женски моливи, моля".
За разделени по полове се сещам единствено,
са колелата и то заради рамката. - Точно така.
И бельото. - Понякога.
Прекалих ли със споделянето?
На глас ли го казах?
Излязох набързо от нас.
Не проумявам защо някой би направил нещо подобно.
Да разделя колите. - Нелепо е.
Не е като да караш колата посредством половите ти органи.
Чуйте... - Леко прекали.
Преди няколко години от Волво направиха концептуална кола,
за която бяха много горди, че всичко били проектирали за жени.
Имаме и нейна снимка.
Купе с вдигащи се нагоре врати и огромен двигател.
Това бих го карал с кеф. - Аз също.
Що се отнася за колите, мъжете и жените са равни. Точка.
Точно. - Нали знаете Тесла?
От Тесла вярват, че са пионерите в електрическите коли.
Но аз не мисля така, защото обратно през 60-те имаше шотландци,
които направиха такава кола. Имаме я на снимка.
Господи. - Казва се Разбойника.
Максимална скорост от 56 км/ч и пробег от 32 километра.
Затова да уточним, че тази кола е шотландска, а не британска.
Точно така. Няма две мнения.
Шотландска е.
С това слагаме край на Улични разговори.
Навсякъде по света хора купуват скучни коли.
Вчера срещнах човек, който точно бе похарчил 8 бона,
за 5-годишен Форд Фокус, та си помислих защо ли му е.
За 8 бона, защо не си вземе използвано Мазерати?
Сигурно хората си мислят,
че ако си вземат използвана екзотична италианска кола,
за осем бона, тя непрекъснато ще се чупи.
За да проверим дали е така, похарчихме лични пари,
затова всеки от нас си купи Мазерати втора ръка.
Решихме, че такива прекрасни коли,
не могат да бъдат тествани в Британия.
Затова си чукнахме среща в континентална Европа.
Северна Франция
И избрахме ето тази писта.
На едва от 100 километра от Кале.
Първи пристигнах аз.
Това е Мазерати Битурбо.
Първата кола в света с два турбокомпресора.
Тази е така купувания модел S.
А по-важното е, че е едва на 40 хиляди километра.
И въпреки това, за нея платих едва 7950 паунда.
Купувате си цялото това обаяние, цялата мощ,
да не говорим за марката, за сумата,
за която на Острова ще си вземете 6-годишен Приус.
Защо Ричард Хамънд кара Форд Кортина?
Не, това не е Кортина. Това е още едно Битурбо.
Не, тази е 430. - Не, не е.
Това е Битурбо. - Не е Битурбо.
Твоето е Битурбо. - Хамънд, не искам да ти го казвам,
Но Мазерати Гибли, Рейсинг,
Кариф, Шамал, както още 222 и 430,
на практика са една и съща кола. Тогава не са разполагали с пари.
Само са им сменяли името и до там. Колите ни са едни и същи.
Твоята е много грозна, но е същата кола.
Не съм съгласен. Не е грозна, а е елегантна.
Италиански дизайн. - Глупости.
Колата е прекрасна. Само я виж.
Виж твоята колко е безвкусна.
Искаш ли да чуеш как пали?
Излизай от колата! Спасявай се!
Да!
Усети мощта. - А ти виждаш ли маслото?
Да, това... - Нали?
За щастие, преди да изтече още масло, пристигна и Джеймс.
Виждам ли си някога по-тромаво изглеждаща кола?
Да не ти се счупи вратата?
Аз съм счупен. Ще държите ли вратата? Мерси.
Гледайте! Мазерати Зегато Спайдър.
Това е Битурбо, друже. - Не, Зегато Спайдър е.
Всички са Битурбо.
В тази пръст имат май и от Ситроен,
които по онова време бяха банкрутирали.
По онова време някой от Америка притежаваше част от Мазерати.
После италианското правителство или Фиат също купиха част.
После се хвалиха, че са направили нова кола,
която е точно като старата, но със сменено име.
Извини ме, Джеймс. Искам само да видя...
Таблото ти е в два цвята.
Но защо си взел автоматик? - Ръката ми е счупена.
Затова излизах много време от колата.
Наистина ли е счупена? - Коя ръка ти е счупена?
Болката ме прави избухлив
и нетолерантен към глупостите ти.
Наистина ли я счупи? - Фрактурата е кофти.
Не я пипай. - Как успя да я счупиш?
Паднах. - И затова си взел автоматик?
Да. - Покрива автоматичен ли е?
Не. - Отпред има копче.
Наистина бил ръчен. - Да.
Трябва да тръгваме вече. Скачай в колата.
Ще вдигнете ли покрива? - Няма да си помагаме я.
Решихме първо да направим драг.
Между нашите коли и модерна кола от същия ценови клас.
Сузуки Селъри.
Напрегнат момент.
За съжаление, старт правата беше тясна за четирите ни коли.
Какво правиш бе?
Хамънд, тъпунгер такъв!
Блъсна се в моето Мазерати. - Ти се блъсна в моето!
Нямаше къде да отида. Имаше мантинела до мен.
И аз нямах пространство.
Затова при втория опит...
Аз реших да мина през питстопа.
Гениално!
Но идеята не проработи.
Връщаме се на пистата. Хамънд е пак тук.
Какво по дяволите? - Мамка му.
Господи.
Защо не направим стандартно драг състезание?
Надали е толкова трудно.
След последния инцидент, ние решихме,
че след като колата на Хамънд има най-големия двигател,
той ще представлява трите ни мазератита.
Това е. Аз съм избраният състезател.
Избраният. Кръстникът.
Харесва ми как звучи.
Огромно свистене на гумите.
Но след това...
Най-накрая турбото си каза думата.
Разаковах го!
Изборът им не сгреши.
Както и колата ми. Мазерати 430.
Като отбор установихме,
че двойно турбинираните ни мазератита са по-бързи
от това Селъри с 67 конски сили.
Нека разкараме японската кола
и да разберем, коя от нашите три коли
е най-бърза на трасето.
Ще караме Мазерати на писта в континентална Европа.
Добре звучи, нали?
Какво ти има пък на теб? Защо изглеждаш нещастен?
Ръката ми е счупена.
Ако ще караме на пистата,
може ли да ползва от онези топки за волан?
Знаете за кое говоря. - За волана?
Които ги имат мотокарите. - Звучи справедливо.
И докато колегата ни се наслаждаваше на закуската си,
с Ричард застопорихме топката на волана му.
Ето на.
А после се качихме обратно на пистата.
Корените на тази кола,
са посадени още през германското Гранд При през 57-ма.
Фанджо зад волана на неговото Мазерати 250F,
който намали изоставането си
от 48 секунди за 22 обиколки, за да спечели състезанието.
Тогава той подобри рекорда на пистата цели десет пъти.
Такова постижение не минава незабелязано.
Ще поднеса малко задницата.
Или пък предницата...
Ето я задницата и сега предницата.
Господи. Справих се.
Бързи обиколки в Мазерати.
Точно това е правил и Стърлинг Мос.
Не точно така, но подобно.
Междувременно в кабриолета,
Джеймс не беше доволен от топката за завиване.
Господи, идва ляв завой.
Хвани щурвала.
Какъв им е проблемът на тия двамата?
В добра форма съм.
Не, не съм.
Въпреки късметлийското ми овладяване,
най-накрая настигнах Хамънд.
Задмини го от вътрешната страна.
Да!
Не!
Господи...
Ще се разминем на косъм.
Исусе.
Имам достатъчно конски сили. Давай!
Мамка му.
Господин Кларксън е временно неразположен.
Не след дълго и господин Хамънд ме последва.
Не, не!
Хайде де.
И след като не научихме абсолютно нищо,
решихме да изоставим пистата
и да поемем на 1100-километрово пътешествие
към южна Франция.
Джеймс беше доволен от плана ни.
Това вече е друго нещо.
Лоша идея е да качваш стари коли на състезателна писта.
Трябва да се карат в прекрасна част от света,
с нашите екзотични коли.
Мазерати.
През 70-те, Мазерати кръщаваха колите си,
на екзотично звучащи топли ветрове.
Мистрал, Камсин, Бора.
Като дете в Донкастър си казвах:
"Не знам какво е Мистрал, но искам такъв".
Мазерати и южна Франция.
Звучи правилно.
Но много скоро,
реалността започна да ни освестява.
Климатроникът не работи и предното стъкло е запотено.
А спирачките... Едната работи много добре.
Винаги работи добре на едната гума, но не знаеш на коя точно.
Джеймс, фаровете ми заслепяват ли те?
Малко. - Защото съм на дълги,
но не мога да ги върна на къси. - А аз ако съм на дълги,
онези срещу мен дори не забелязват.
Чувате ли дрънченето?
От волана е.
И за капак към механичните ни проблеми,
Джеймс имаше проблем с плащането на пътните такси,
понеже колата му беше с десен волан.
Имаме 1100 километра.
С тази скорост ще ни отнеме цяла вечност.
И на всичко отгоре...
Джереми, искри се показват изпод колата ти.
Май трябва да спреш.
Виж. - Нещо гори.
Огън! Май трябва да се изпикая отгоре.
О, не. - Няма нужда да гледаш.
Вече може да претендира, че е пътна помощ.
За съжаление, пътешествието ни
не беше толкова изискано колкото си мислихме.
Затова на следващата бензиностанция
и след неблагодарността, която показа Джеймс за подаръка...
Преди имаше добро чувство за хумор.
Имам, но само когато ти си забавен.
Понякога си забавен. - Аз предложих нещо ново.
Дойде ми идея. Южна Франция е далеч.
Защо тогава не отидем до северна Франция?
Да! - Много добра идея.
А на север има и повече неща за вършене,
отколкото в южна.
Какво може да видиш и правиш в северна Франция?
В Кале има имиграционен лагер.
Онзи площад, където се запали една жена.
Така...
Има и други места. Трябва да има.
Много ви благодаря.
Благодаря.
Останалото после,
но сега е ред за Тест за знаменитости.
Все така ужасно е. - Така е.
Какво може да кажем за госта ни тази седмица?
Шотландец е, но също така има и златен олимпийски медал,
което разбира се го прави британец.
Започнал е с колоезденето.
После мъдро се е преместил в моторните спортове.
Той е успял да завърши състезанието на Льо Ман.
Днес обаче е на лодка. Сър Крис Хой, дами и господа!
Ето го и него!
Ето го. Всичко ще е наред.
Гребе си спокойно насам.
А най-хубавата част е,
че Лох Нес е спокойно езеро, без криещи се опасности в него.
Може най-накрая първия гост да дойде до студиото.
Би било страхотно.
Давай, сър Хой!
Можеш!
Какво стана? Ама как...
Дами и господа...
Току-що аплодирахте трагичната кончина на сър Хой.
Сигурно е била някоя мина.
Сигурно видяхте експлозията.
А сега е... Загина, нали?
Това означава ли, че няма да дойде?
Той беше взривен, Джеймс.
Сега карантиите му са отвън.
Така че, няма да дойде. - Имаме резервен вариант.
Нали знаете системите за гласова команда?
Не работят особено добре. И особено в Шотландия.
Както ще видим в кратък филм,
как човек опитва да свърже телефона с неговия Воксол.
Свържи. - Кажете "свържи".
Изберете устройство. За помощ или анулиране...
Свържи.
Кажете "свържи". - Нали го казах?
Свържи.
Кажете "свържи". Изберете устройство.
За помощ или анулиране...
С-в-ъ-р-ж-и.
Моля?
Това, което ми хареса,
е колко дълго го каза пича.
Слушайте. - С-в-ъ-р-ж-и.
Искате ли да добавите или премахнете устройство?
Да. Добавяне на устройство. - Моля?
Добавяне на устройство.
Свързване на външно устройство трябва да...
Знам!
Адски забавно.
Това е проблем.
Но имам решение, Хамънд.
Недей се подиграва.
Системата е евтина,
работи навсякъде по света,
и пасва на всяка кола, без значение възрастта.
Нека ти покажа как работи. Ела насам.
Готов ли си? Гласова активация.
Включи чистачки.
Това е просто човек! - Това е Гаврил от България.
Включи на скорост.
Готово. Обади се на Духача.
Вдига телефона и се обажда.
Ръцете ми са на волана. Всичко е по закон.
После ще го долепи до ухото ми и аз си имам хендсфрий.
Кой е Духача?
Какво? - Не ми се говори с теб.
Край на разговора.
Добре тогава.
Удари шофьора. Не работи.
Нагласен е според моя глас. Това е гениалното.
И става по-добре. Сега излизам от колата.
Заключва вратите, а когато се върна ги отключва.
Така няма нужда да нося ключове.
Което би развалило линията на дънките ми.
Нека обобщим.
В Уитби ти направи от румънец
автономна кола. - Точно така.
Мен ме направи на парктроник
А сега от българин направи система за гласови команди.
Да. - Има нещо загнездило се в теб,
и то си личи с изобретенията, а то е, че ти си дебил.
Добре. Гледай сега.
Нали знаеш, че в новата 7-ма серия на БМВ,
седалките те масажират? - Да.
Изобретението ми е гениално.
Махнах средата на седалката,
за да се побере вътре Дуан Фен.
Какво е Дуан Фен? - Тя е тук.
Тя е от Тайланд
Не разбирам защо се смеят.
Тя се вписва перфектно в седалката. Тя е седалката.
Затова сега влизам аз...
И така получавам масаж, докато шофирам.
Той седи върху тайландка, Джеймс.
Ела тук и да продължим напред.
Да се върнем към нашите мазератита.
Засега разбрахме единствено, че съм си счупил ръката,
но колите работят добре.
Връщаме се във вечер във френския град Довил,
където Джереми, по някакви си негови причини,
реши да заснеме отново
всеизвестната реклама на Фолксваген Голф от 80-те.
Това е човекът, който заложи милион на черно,
само за да падне топчето на червено.
Това е човекът, който се ожени за сексапилно коте,
за да се превърне тя после в котка.
Това е човекът, който премина на злато,
след като парите избягаха от него.
Това е човекът, който кара Мазерати.
Запали, гадно копеленце!
Най-накрая мазератито запали,
а Джеймс се сдоби с нова ръкохватка за волан
ние решихме да си поиграем на плажа.
Би имал проблеми, ако правиш това на плажовете в южна Франция,
защото е пълно с хора,
които предават загар на пластичните си операции.
В морето!
Явно може да вкараш Мазерати в морето,
защото е имунизирано срещу ръжда.
След това се насладихме на приятна разходка
и философски дебати.
Има ли нещо по-лошо,
от това друг мъж да ти маже гърба с плажно масло?
Не съм изпитвал това. - После решихме да спортуваме.
Тренираме дузпи с Мазерати на плаж в северна Франция.
След като се спука топката, продължихме пътуването в Нормандия,
където неразположения ни колега не спря да мрънка.
Не мрънка ли като някоя бабичка?
Винаги се държи като бабичка. Роден е като бабичка.
"Поздравления, г-жо Мей. Имате си бабичка".
С падането на мрака,
достигнахме древния град Онфльор.
Където решихме да прекараме вечерта.
За съжаление, за да достигнем до хотела ни,
трябваше да караме през лабиринт
от тесни, средновековни улици.
Пардон. Извинете.
Ама е и тясно.
Не.
Как са карали хората едно време,
когато са нямало серво?
О, не.
Какво да правя сега?
Господи.
Заклещих се отвсякъде.
Грънци.
Всемогъщи боже.
Не съм убеден дали е възможно.
Това не е ли... - На пътя си ми.
Улицата е еднопосочна.
Еднопосочна е. Затова зад мен има още коли.
Не ме карай да завивам с моя волан...
Хайде, потренирай малко.
Ще те убия, Хамънд.
Момент, моля.
Приятелю...
Той си кара колата,
като горила.
Ти трябва, шунката ти...
После даваш на ляво
а ние сме гъби.
След като Джереми се премести, аз можех да продължа напред.
Но тогава...
Хамънд, ти ли си тоя с жълтите фарове срещу мен?
Господи. На това му се вика лош късмет.
Трябва да дадеш на заден.
Не мога, защото е ужасно тясно,
а аз не мога да сложа ръката си зад седалката.
Какво ще правим? - Аз се движа в правилната посока,
така че законът е на моя страна.
Съжалявам, Хамънд, но ще трябва да ме насочваш.
Малко на дясно. - Мое или твое дясно?
Мое дясно, което е твое ляво, но ти пък ще завиваш на задна.
Задръж докато завия на ляво. - Твое или мое ляво?
Твоето дясно е мое ляво.
А твоето дясно си е твое дясно.
Аз стигнах до хотела,
но колегите ми очевидно щяха да се забавят.
Като казваш мое ляво имаш предвид мое ляво
по посоката, на която карам или от мястото, от което гледаш?
Добър довод. Твоето ляво е още мое дясно.
Но пък се движиш на задна... Давай просто назад.
Аз влизам вътре, но го оставам включен,
за да следите цялата драма.
Не мисля, че мога да вляза от грешната страна в еднопосочна.
Искаш ситуацията да се подобри или влоши?
Подобри или влоши? Подобри или влоши?
Когато най-накрая Ричард и Джеймс пристигнаха,
обсъждахме времето ни в северна Франция на вечеря.
Пътуването ни е невероятно.
От три дни караме три мазератита
и имахме само един нищожен пожар.
Искам най-искрено да призная, че обичам моето мазерати.
Влюбих се в него. - Да.
А аз обичам моето. Издава най-хубавия звук.
Никоя 2-литрова кола не издава по-хубав звук.
Сега харесвам моята повече отколкото в началото.
Искам да задържа моята.
Искам да знам как се кара и с две ръце
И понеже много обичахме колите си,
аз реших, че трябва да приключим пътешествието ни
с пикантен завършек.
Защо не се състезаваме до Англия,
започвайки от сутринта, като последния пристигнал,
ще трябва да продаде колата си
Прекалено е жестоко. - Прекалено е.
Състезанието няма да е много честно за мен.
Защо? - Ти реши да си счупиш ръката.
Проблемът е твой, а не наш. Утре тръгваме едновременно.
По който маршрут си харесате, а последния пристигнал
обратно на английска земя, ще си продаде колата.
Навит съм. Това ще направи пътуването вълнуващо.
Последният, който стигне...
На сутринта се наредихме пред хотела, готови за потегляне.
Господа, четири сутринта е. Да го направим.
Три, две, едно. Начало!
Гад мръсна!
Хайде!
Не!
Трябва да спечеля на всяка цена.
Типично. Типично за италианските коли.
Чакат докато най-много се нуждаеш от тях
и тогава се развалят.
"Скъпи, водите ми изтекоха. Побързай!"
"Идвам с моето Мазерати".
Сега от тук.
Изглежда ми познато, което не е на добре.
Изгубих се.
След като успях да вкарам някакъв живот в колата си,
потеглих към финала.
От тук право към изхода на града.
Колата ми звучи така, сякаш нищо й няма.
Със скорост от 20 км/ч,
аз потеглих към фериботното пристанище в Льо Авър.
Като проблема беше, че другите вероятно щяха да направят същото.
Изкашляй се, кола.
Излязох от града.
Англия, идвам.
Прочисти си гърлото, кола! Прочисти го!
Инак ще завършим последни.
Не искам да те продам на някой, който ще се грижи за теб.
Нали знаеш за онзи, който прави секс с колите си,
а после пуска снимки в интернета?
Ще те продам на него, ако не се разбързаш. Давай!
Чакай малко. - Не!
Не, не!
Ето го и големия път.
Междувременно Джеймс се тътреше отзад
и сякаш това не го притесняваше.
Зрители, знам как това не ви прилича на състезание,
след като всички знаете, че моята кола е най-бавна.
Както и че завивам само с една ръка
и имам закована към волана, крякаща жаба играчка.
Но не е чак толкова просто.
Смятам, че ще завърша първи,
защото последните ще завършат първи.
Както знаем.
Излизаме на магистралата.
Хайде, кола. Моля ти се.
Тя е направена за такъв път.
Виждали ли сте някога кола с по-голям дух,
от това величествено Мазерати?
Наклонът на пътя обаче беше нищо,
сравнено с предстоящото препятствие.
Да му се не види.
Къде е пристанището?
Ако стигна първи, вярно, че ще чакам пак ферибота,
и че те ще ме настигнат, но аз ще се кача преди тях.
Който се качи първи от ферибота, той и слиза първи. Това са фактите.
Първия на ферибота, слиза първи от него.
И към победата.
Успокой се, Джереми. На магистралата си.
На огромен мост, заобиколен от тежкотоварни камиони.
О, не.
Чувам как ауспуха се дави.
Много пушек излиза от нея.
Работи. Моля те!
За щастие достигнах връхната точка на моста.
Но тогава...
Умря. Загубих спирачките.
По дяволите. Ръчната също не работи.
Изгубих всички спирачки.
Имаше само едно решение.
Нямам спирачки.
Удари ни колата. - Знам, но нямам спирачки.
Не им харесва да ги ползвам като спирачка.
Да не говорим, че е незаконно да се прави във Франция.
Не работят нито спирачките, нито двигателя.
Мисли, Джереми. Мисли.
Ето го и пристанището.
Без да знам за проблемите на Джереми,
аз се откъсвах все повече.
Отпускари. Мразя ги!
Камиони.
Тия камиони само ме бавят.
Междувременно в колата на капитан Критичен...
Толкова съм спокоен, че след малко
мога да спра за глътка кафе и да прочета вестника.
Нямам никакво време, друже. Да прощаваш.
Кола!
Господи. Стига с тези кръгови.
Да не сме в средата на града.
Трябва да намеря по-пряк път.
Трябва да има такъв.
От тук може и да стане.
Насам.
Задънена улица. Мамка му, не е насам.
Прекият ми път не беше от най-преките.
Къде са те и най-вече къде съм аз?
Това беше грешка. Вложиш положението.
Така само губя време.
А както стана ясно, аз нямах никакво време.
Остана ми само един турбокомпресор, но съм в играта.
В момента съм върху Рено DCI 120. Кола на пътна помощ.
Поръчах си и доставка право до дока на фериботите.
О, да!
Не, Господи!
Добре изглежда.
Ето го терминала.
Получи се добре.
Ето го Джереми. - Ето го Хамънд.
Какви ги върши? - Убий го!
Трябва да спечеля. Трябва!
Поредно кръгово. Майка му стара.
Проблемът беше, че пристанището на Льо Авър е толкова голямо
и толкова сложно, че лесно човек се губи в него.
Победител може да стане всеки.
Къде е Хамънд? Къде е Мей?
Къде е лодката?
Хайде.
Не е от тук.
Трябва да е насам. Да.
Да не се е подгънал мокет изпод газта?
Понеже моето DCI 120 лети като ненормално.
Добре изглежда. Това е мястото.
Добър ван. Корабът е там.
Ето го Ричард Хамънд. Къде е Джеймс Мей?
Не, няма го. Няма го.
Да!
Няма ли го Мей?
Не, защото бях в друга част на пристанището с мои си планове.
Снощи, преди да си легна,
уредих яхтата на компанията ни да ме чака на пристанището.
Ето я и нея!
Само трябва да кацна отгоре й и потегляме.
За жалост той оживя. - Чакай малко. Хамънд.
Искам да те питам за това.
Защо си сложил това на колата ми?
Нали имаш проблем с ръката?
Да, ама тази дума означава "гол", тъпако.
Нека не се фукаме с това, кой говори френски.
Нека стигнем до съществото, което е...
Джеймс Мей, освен, че загуби, ти потроши и фирмената яхта.
Чакай малко.
Колата ми стигна по-близо до Англия от вашите.
Да, но тя отиде по-близо и до дъното на морето.
Това не е важно, защото моята кола е най-добрата,
понеже не се развали и за миг. - И моята беше много надеждна.
Моята беше надеждна като ръцете на Джеймс.
А най-странното е, че никой не разбра какво й има.
Нали падна от камион на пътната помощ.
Не разбраха кое беше онова, заради която я качихме на камиона.
И въпреки, че от тогава минаха девет месеца,
колата успя да обърка и двама механика на Мазерати.
Повредата е мистерия.
А онова, което може да заключим
след тестовете ни в северна Франция,
е, че ако решите да си купите използвано Мазерати,
имате 66% шанс то да работи.
Коефициентът не е лош.
Не би го казал, ако не виждаше с едното око.
И с това безгранично разочарование слагаме край за днес.
Благодаря ви, че бяхте с нас. Лека вечер.
превод: spitfire_ subs.sab.bz @ Translator's Heaven