Trecem la rubrica "Ciudăţenii din spaţiu".
Falia aia misterioasă încă n-a dispărut.
O mai ţineţi minte? Pare importantă.
Rick, mama lucrează şi tata încă doarme. O să întârzii.
Da, te rezolv eu. Fii atent!
Vai de capul meu! Ai reparat arma cu portaluri?
Da, merge.
Se mai întâmplă asta.
Du-te şi ia cheile!
Mi-a plăcut c-am luat o pauză de la călătoritul prin portaluri.
- Am avut multe peripeţii la liceu. - Lucrez în felul meu, Morty.
Când pomeneşti arma cu portaluri, mă scoţi din ritmul creativ.
Apoi sunt nevoit să tărăgănez ca să te învăţ să nu mă mai baţi la cap.
- Ştii ce-i aia frustrare? - Tu ştii?
Nu. Am auzit cuvântul la mama.
Doamne, nu! Iar a venit! Iniţiaţi protocolul Morty!
Ce ne-ai mai adus pe cap? Gândaci de creier?
Viermi spaţiali? Iar o să fiu hipnotizat?
Nu-i nevoie să reacţionaţi aşa în fiecare zi.
Ultima dată, extratereştrii m-au forţat să ling toate toaletele.
Da, m-au forţat! Am observat cum mă priviţi!
- Ce-ai făcut, monstruleţule? - Nu e mâna mea.
Oamenii vor să ştie dacă vizitatorii au venit cu gânduri paşnice.
Dar mai întâi, "Pizza cu Peter"! Ce fel de pizza ai azi, Petey?
Cu brânză.
Dacă vor să cucerească Pământul, vor trebui să treacă de Egipt!
Mumiile i-ar sfătui să fie reticenţi.
Mumie mare!
Au revenit dinozaurii?
Maimuţele au chelit?
RICK ŞI MORTY
Înainte de a începe, unde sunt semenii noştri?
Au murit acum foarte multă vreme,
cu mult înaintea noastră. N-am văzut nimic.
Strămoşii noştri trebuie să fi lăsat nişte urme ale existenţei lor.
El de ce-i agitat?
Fiindcă sunteţi dinozauri. E ciudat.
Credeam că aţi murit cu toţii.
Trecem mai departe. Noi, "dinozaurii", am evoluat pe Terra
până când tehnologia noastră a ajuns în armonie cu planeta.
Ăsta fiind scopul tehnologiei.
După ce am atins echilibrul perfect cu Terra,
cei mai străluciţi dintre noi au plecat pentru a ajuta alte planete.
În decursul a milioane de ani, am avut multe case,
fiecare planetă înflorind sub ochii noştri.
Când am ajuns acasă, am avut un şoc să aflăm că specia noastră a dispărut
şi că Pământul se află în grija voastră.
Când am plecat noi, eraţi ca nişte veveriţe.
Ei bine, am evoluat mult. Şi n-am îngropat numai ghinde.
Nu mai vedem rostul criticii neconstructive,
aşa că putem spune că v-aţi dat silinţa.
Încă sunteţi în viaţă. Dar trebuie să fi existat un moment
între apariţia prafului de puşcă şi a Amazon Prime
în care să vă întrebaţi dacă ar trebui să conduceţi lumea asta.
"N-am prefera să facem filme Marvel?"
- Câte filme Marvel aţi făcut? - 29. Mai urmează 14.
Iubiţi să faceţi asta!
Iar noi iubim să ajutăm noile forme de viaţă.
Acum că ne-am întors, putem prelua noi frâiele.
Numai puţin. Dacă aţi văzut "Sfârşitul jocului",
ştiţi că pământenilor nu le place să fie invadaţi.
Nu e o invazie. Nu v-ar plăcea să o lăsaţi mai moale?
Sigur sunteţi epuizaţi. Întindeţi-vă picioarele, tatuaţi-vă,
acordaţi-i mai multă atenţie lui Ant Man.
Este ca o vacanţă permanentă.
Cred că vorbesc în numele tuturor şefilor de stat când spun
că săracii ne-ar linşa dacă v-am forţa să plecaţi.
Dragi dinozauri, bine aţi venit acasă! Îi atacăm cu bombe nucleare?
- Sunt în vacanţă, Curtis. - Repede te-ai mai dat pe brazdă.
Dinozaurii le fac pe toate!
Lipsurile lipsesc!
Frigidere pline fără muncă!
Adio bursă!
Şomajul e la 100%!
Nu mai avem probleme!
Ultimul titlu de ziar, cică!
Nici măcar într-un joc nu mă simt utilă!
Aşa se termină povestea omenirii?
Fără responsabilităţi, la masa copiilor?
Dinozaurii trebuie respectaţi. Au ajuns să domine o specie
mizând pe cacealmaua că oamenii vor mai mult timp liber.
Nu ne domină, fiindcă nu merităm ostilitatea lor.
Am devenit ca filmele lui Tyler Perry.
Dinozaurii ne-au ajutat.
N-aveam nevoie de ajutorul lor! Noi ne reciclăm deşeurile!
Sunt sortate la centrul de colectare!
Ce mama dracu'? Nimeni nu mai apreciază filmuleţele în care dansez.
Dinozaurii au eliminat pedofilii de pe TikTok.
- Minunat! Acum sunt falită? - Nu mai ai nevoie de bani.
Atunci, ce să fac cu telefonul? Să dau telefoane?
Tată, nu te irită situaţia?
De ce m-ar irita? Eu făceam deja orice voiam.
Dar mi se pare amuzant că aţi devenit cu toţii ca Jerry.
La dracu'!
- Jerry, cum rezişti? - Chiar, tată, cum rezişti aşa?
Care-i secretul?
A venit momentul, în sfârşit.
Marfă!
Ştie careva cum să trimită un document la o editură?
Preşedintele mă contactează doar dacă-i urgent sau dacă vrea droguri.
Mă bucur că n-ai închis, Beau. Aş vrea să te pot plăti,
dar capitalismul a dispărut.
Niciodată n-am făcut coaste pentru bani, dle preşedinte.
Poftim.
Nu de asta te-am contactat! Drogurile nu pot rezolva problema asta!
Nu mai pot trăi aşa.
Iniţial, a fost distractiv să mă uit la ce-mi recomandă YouTube-ul,
dar m-am săturat de reclamele la Grammarly.
Rick, te rog! Tu eşti certat cu moralitatea. Scapă-ne de ei!
Taie-le gâturile, elimină-i pentru binele speciei noastre!
N-o să zic nimănui. Ajută-ne să revenim la normal,
să ne prefacem că rezolvăm problemele cauzate de noi.
Crezi că te-aş prefera în detrimentul unor creaturi extrem de inteligente?
Am mai multe în comun cu ei!
Cadavru autist şi arogant ce eşti! Te crezi superior nouă?
- Ar trebui... - Ascultaţi, dle preşedinte!
Când vreau să obţin coaste delicioase, le răsfăţ.
Dacă-i dai cuiva ceea ce vrea,
o să primeşti ceea ce vrei. E doar o idee.
Am înţeles ce vrei să zici, Beau. Rick, zi-mi ce vrei!
Rahat!
La dracu'! De câte ori mi-o mai tragi ca-n "Westworld"?
Ai răbdare! Coastele i-au defectat iarăşi cipul "şcoala vieţii".
Rick e mereu de nădejde! Ştie mereu ce are de făcut!
- Ce doreşti, Rick? - Ştii prea bine ceea ce vreau.
Nu-ţi pot oferi postul ăla ca prin magie!
Mersi pentru prânz.
Fie! Dacă ne scapi de dinozauri, poţi fi gazdă la gala premiilor Oscar.
Rick e băiat bun, sincer. Nu face niciodată în pat.
Adio, prieteni! Odihniţi-vă în pace,
nu în rezervorul unui SUV.
Salutare, călători spaţiali!
- Te putem ajuta cu ceva? - Cred că eu v-aş putea ajuta.
Teoretic, sunt om, dar am ajuns la nivelul vostru.
- Nu vrem ajutor. Mulţumesc. - Poate că nu m-am exprimat clar.
Şi eu am călătorit prin multivers
şi v-aş putea teleporta pe altă planetă Pământ.
Am folosit portaluri acum multă vreme, dar am concluzionat
că teoria "un adevăr, un univers" este apogeul existenţei.
Înainte să-i ajuţi pe alţii, îţi pui singur masca. Ai mers cu avionul?
Da, am mers cu avionul.
Tu n-ai decât să mergi în alte dimensiuni.
Deşi dispozitivul tău de teleportare e mediocru.
- Permite-ne să te ajutăm. - Nu. Am venit aici ca să vă ajut.
Ce dracu' e asta?
Un pistol de portaluri. Portalurile sunt transparente, nu vârtejuri verzi.
- Acum poţi vedea unde te duci. - Ce fată isteaţă!
Îţi putem repara şi falia interdimensională.
Lăsaţi-o! Ştiu s-o închid. E acolo cu un motiv.
- Are rolul ei. - Nu vrei să fie închisă?
- Morty, de partea cui eşti? - E normal să fii frustrat. Poftim.
Doamne! Îţi baţi joc de mine?
- Adio! - Staţi! Ce mama dracu'?
Jigodiile alea arogante au îndrăznit să mă teleporteze?
N-au făcut-o corect. Am prohabul descheiat.
Era aşa dinainte. Ce faci acolo?
- Rick, era o variantă mai bună... - Nimic de la ei nu-i mai bun.
Era plin de bacteriile snobilor ălora!
- Acum o să lupţi împotriva lor? - Ca să părem violenţi şi proşti?
Nu. O să le aflăm secretele.
Doar cei care au sfeclit-o rău în trecut
trebuie s-o facă pe sfinţii. Sean Penn e exemplul ideal.
Ceea ce simţi nu demonstrează că au dreptate? Viaţa este...
"... o competiţie veşnică în primele etape ale evoluţiei,"
"amibele trebuind să lupte între ele pentru energie."
"Când o specie are un aparat cu suficient zahăr"
"pentru a face diabet, e normal să treacă dincolo de conflicte."
Găseşti totul în broşura lor.
Morty, eşti genial. Fireşte c-a fost o ironie.
Dar broşura asta laudativă este o hartă
cu toate secretele din debaraua lor fosilizată.
O să ne zică Laura Dern,
fiindcă o să băgăm mâna adânc în fecale de dinozaur.
Te-ai prins? Mai ţii minte mănuşile alea imense?
M-am prins. Când am zis "ce fată isteaţă", nici n-ai reacţionat.
Caut câţiva prieteni.
Seamănă cu urâţeniile care au trăit pe planeta asta
cu mult înaintea noastră. Au dispărut de multă vreme.
Serios? Şi aici au dispărut?
Da. Le păstrăm oasele în muzeul de acolo.
N-o să ne fie de mare ajutor.
Teoria prevalentă spune că s-au călcat atât de tare pe propriul creier,
încât au murit. Mare păcat!
- Aş fi vrut să le aud cântând. - Cântând?
Da. Credem că ţineau concerte în aer liber în amfiteatrul lor.
Sunteţi nişte idioţi.
N-am avut cine ştie ce indicii. Oasele nu prea vorbesc.
Tu vorbeşti degeaba, amice.
Impunătorul coşozaur. Aşa-i că e incredibil?
Am scos filme tot mai proaste despre clonarea lor într-un parc tematic.
Ce s-a întâmplat cu ei?
Habar n-avem. Dar ştim că le plăcea să mănânce supă
din marele bol de pământ.
- Încep să sesizez un tipar. - Aşa-i că sunt superbi?
Lumea crede, în mod greşit, c-au cutreierat planeta noastră.
Adevărul e că s-au dat cu placa. Unii în stil stradal, alţii, vertical.
Lasă-mă să ghicesc. Există o ditamai structură circulară
în care placozaurii ăştia făceau spectacol?
Credem că aveau un al doilea creier în fund,
dedicat întoarcerilor la 180 de grade.
Trei planete vizitate de dinozauri, trei evenimente apocaliptice.
Dă-mi placa! Cobor să aflu mai multe!
Rick, e cea mai grea manevră din skateboarding!
Părea super simplă în Pro Skater 3!
Salut!
Asta era, Morty!
Încă mai crezi că au ceva de ascuns?
Nu, Morty. Au un motiv ca să se ascundă.
Treci încoace, nătăfleţule!
Îmbrăţişează-mă! Ce-i cu tine?
Este clar că specia voastră nu prea reuşeşte
să se adapteze la noul stil de viaţă fără griji.
Soluţia este să organizăm aceste prezentări regulate,
cu care voi lansaţi cândva telefoane sau religii noi.
Cineva e nerăbdător să ia cuvântul!
Salut! Ce putem face când vrem să ne sinucidem?
Nu o faceţi. Dar mulţumesc pentru întrebare.
Dialogul este crucial.
Am descoperit recent o carte scrisă de oameni
pe care toată lumea ar trebui s-o citească.
Vai de capul meu! Am devenit scriitor celebru!
Stai! Unde-i numele meu?
Fiecare om va primi un exemplar mâine.
Nu vă supăraţi! Nu spuneţi cine a scris-o?
Nu. Autorul nu are nevoie de laude.
Aşa scrie în această carte care aparţine tuturor. O primiţi gratuit.
Reptile comuniste şi jegoase! Eu am scris-o, eu, Jerry Smith!
FACEŢI GĂLĂGIE!
Dinozaurii nu sunt malefici şi nu doresc răul nimănui,
dar se pare că au tendinţa să atragă necazuri.
Începe spectacolul!
Fiecare planetă pe care au trăit dinozauri a fost lovită
de un ditamai meteoritul, care distruge majoritatea speciilor de acolo.
Poftim? N-are cum să fie adevărat.
E normal să fiţi frustraţi. Permiteţi-mi să vă explic.
De ce sunt dinozaurii urmăriţi de meteoriţi uriaşi?
Pe măsură ce aceste reptile au atins apogeul vegan al existenţei lor,
o altă specie a involuat, devenind pietre egoiste, pline de ură,
străine de raţiune.
Ele se plimbă prin spaţiu şi cauzează cât mai mult rău
inamicului lor. Ştiţi la cine mă refer.
Da, oriunde ajung dinozaurii, pietrele astea bat la uşă. Iar asta...
Iar meteoritul ăsta se îndreaptă spre noi.
Toată munca noastră a fost...
În zadar, corect. Cam asta-i viaţa,
o ditamai barca, plină de găuri, pe care o împărţim cu toţii.
- Vai de mine! - Atâta moarte!
Felicitări, primatelor! Pământul ar fi putut fi pe mâini mai rele!
Eu sunt Rick. Nu uitaţi să urmăriţi gala premiilor Oscar!
Situaţia e copleşitoare.
Acum îmi plac trenurile!
Foarte dureros...
Trenurile sunt belea, dinozaurii sunt degeaba!
Nu ştiaţi nimic de meteoriţii distrugători de pe urmele voastre?
Am aflat o dată cu voi. O ştire devastatoare...
Dar presupun c-o să-l distrugeţi înainte să ne lovească. Nu?
Căutăm o soluţie care să nu implice violenţă.
Numai puţin. Căutaţi o soluţie?
Aţi aflat adevărul.
O specie de pietre furioase va lovi planeta noastră, pardon, a lor,
iar noii noştri stăpâni se gândesc să nu facă nimic.
Nimeni nu ştie dacă specia de meteoriţi chiar există!
Ba există. Cu toţii ştim asta.
Vă asigur că există şanse să vă sufoc în pielea goală. Fiţi atenţi!
Poftim?
Ultima întrebare. Cum stăm?
Am conchis că putem garanta viitorul omenirii doar dacă părăsim planeta.
Plecăm definitiv.
Exxon varsă petrol, explozii la Cernobîl,
azbest în Montana, Atlantic City,
diabet de tipul doi, dezastrul de la Deepwater,
imense insule de gunoaie,
albinele sunt pe moarte. Dinozaurii să se ducă dracu'!
O fi de la droguri, dar te iubesc, Rick.
E de la droguri.
E plăcut, nu? Adio rivalităţi, adio dinozauri,
doi tipi pe cinste savurează prezentul.
- Ia zi-mi, ştii ce-o să porţi? - Nu te pot lua cu mine.
Ce? Eu te-am dus acolo, nenorocitule!
Simt că şerveţelul ăsta e foarte fin.
Începe a 95-a ediţie a premiilor Oscar!
Vă rog să-i uraţi bun-venit gazdei, un savant bătrân
care ne-a scăpat de dinozauri. Rick Sanchez!
Să-mi lingeţi sfârcurile gri, comuniştilor!
Unde-i microfonul care iese din podea?
Sus cu el!
Tommy! Tom Hanks e de faţă!
Haide, spune-o!
Bine, dar doar o dată.
Wilson!
Eu sunt Rick, gazda galei!
Bunicule Rick, e marfă aici!
- Faza cu microfonul a fost belea. - Ce ţi-am zis?
Totul a fost fals?
Totul e fals la galele Oscar, până şi acel conflict...
Fiţi atenţi cine a furat o geantă cu bunătăţi!
- Cupon la Sprinkles! - Îl împărţim!
Ar fi amuzant să terminăm cu "în memoria dinozaurilor".
E mai amuzant că au plecat şi că nu ne pasă.
Au plecat, dar tânjesc după atenţie. N-aţi auzit?
Dinozaurii îşi aşteaptă sfârşitul pe Marte. Ce dive!
Ce? O să lase meteoritul să-i omoare?
Mă bucur.
Dacă superioritatea îţi aduce moartea, se reface echilibrul.
Găsiţi asta în cartea publicată în toată lumea pe care nu apare numele meu!
Gala a luat sfârşit.
Unde-mi sunt cheile? Trebuie să repar arma cu portaluri!
Şi-o s-o repar în ritmul meu!
Ultimul nostru sacrificiu.
A fost o onoare să apăr sfinţenia vieţii alături de voi.
Rick, ce faci?
Am venit să mă alătur vouă.
Nu-i indicat. Ne sacrificăm.
Vă iau exemplul. Elon Musk să se ducă dracului! Aruncăm Marte în aer.
Nu. Noi facem asta din altruism, tu eşti meschin.
Cum să faci diferenţa între ele? E o variantă a jocului laşului.
Dacă nu pleci, te alungăm!
Scuze! Am luat măsuri defensive ca să vă enervez.
Asta arată că altruismul şi egoismul sunt greu de diferenţiat. Ce rost are?
Fie. Dacă vreţi să muriţi pe Marte alături de un boşorog, asta e.
Marfă! Bine aţi revenit!
Scursură nesuferită ce eşti!
Sunteţi în viaţă. Nu vă las s-o ardeţi ca David Foster Wallace în lumea mea.
Inteligenţa nu vă permite să vă rupeţi de restul lumii.
Ca de la zeu la zeu, cu plăcere!
Ei bine, dacă tot facem schimb de favoruri...
Staţi! Ce faceţi?
Mi-aţi închis falia? Jigodii ipocrite!
Avea un rost! Am fi putut scoate un sezon din povestea aia!
Sau măcar trei episoade.
Scuze. Aşa suntem noi. Ne place să ajutăm.
Ca de la zeu la zeu...
Chiar aveam s-o repar!
Rahat! Se întorc!
Putem porni aerul condiţionat? E cald în spume afară.
Am un nou abonat. Crypto-Pentru-Tălpi?
Nu ştiu care-i treaba, dar o să fac un ban din asta.
- Sunt mândră de tine. - Tata e bine?
Da. Scriu a doua mea carte.
Nu ştiu despre ce va fi, dar un lucru e cert.
Se va numi "Jerry Smith vă prezintă o carte de Jerry Smith".
Capitolul întâi...
La dracu'!
Morty, mişcă-ţi fundul în garaj!
Fii atent aici! O dimensiune în care pălăriile poartă oameni!
Am reparat arma cu portaluri! Am zis că-ţi trebuie o vacanţă.
- Lumea Sânilor! - Clar! E săptămâna areolelor!
Marfă! Distracţie ca la carte!
Da! Uite aşa!
Urmează episoade clasice, Morty!
Te teleportez, facem prăpăd. Cum ştim noi, Morty.
Aventuri, analiza actualităţii,
personaje nefinisate. Rick şi Morty se dezlănţuie!
Acum, asta e casa noastră.
Aici ne vom trăi ultimele zile.
Nu ne vom mai băga în treburile universului.
- Suntem mulţumiţi. - A fost o prestaţie bună.
Apropo de prestaţii bune,
pun pariu că sar pe buza aia, mă rotesc în aer,
sar peste gol, rad marginea şi termin spectaculos. Apoi ne facem muci!
S-a făcut, iguanodonule!