Det är tydligen så här det slutar. Jag trodde mer om mig själv.
En dramatisk voiceover när jag är strandad i rymden?
När man är döende så är kreativiteten det första som stryker med.
Citadellet är borta och farkosten vi flydde i har slut på soppa.
Jag är så rädd här.
Extra-Mortysarna blev vilda.
Vissa problem löser sig själva.
Jag har druckit mycket. Morty, du skulle skriva ner det här!
Jag har ingen hjälm som Avengers-killen.
Jag har druckit mycket av mitt piss. Portalvapnet är fortfarande paj.
-Allt ingick nog i onda Mortys plan. -"Onda Morty". Sluta smickra honom.
Hans "plan" var en monolog och att dra. Han fick spel...
-...och sa att han lämnar Twitter. -Ingen lämnar Twitter.
Alldeles nyss-
-låtsades du inte veta vem Iron Man är.
-Vem var det till för? -Tyst, Morty.
Så här dör vi. Gör det med äran i behåll.
Dextrometorfan i ryggraden som bas, och överraska mig sen.
-Mamma! -Beth kanske.
Försöker hon säga nåt? - Vi hör dig inte.
Hur dum kan man...? Beth, du är i ett vakuum.
Ljud färdas med luft. Varför skriker jag?
ÄR DET EN PRIVAT FEST ELLER FÅR ALLA VARA MED?
-Toppen. -Ja, wow.
Så värt det. Nej, inte värt det. Det är töntigt.
Du. Töntig. Vi svälter ihjäl här!
Herregud. Sluta förklara. Sluta förklara!
Är du klar? - Hon är inte klar.
Så moget. Så elegant.
-Bra replik, älskling. -Jag struntar i vad du tycker.
Herregud. Hon har hittat er. Här. Ät.
Vänta, våra kroppar kan få en chock-
-av fast föda. Digestibot, gör om till födomassa.
Äh, jag tar risken.
När blev ni strandade? - Tack, förresten.
-Lämnade nästan kvar dem där. -Portalresorna funkar inte.
Är det heirloom-tomater? Smaka, Digestibot.
Ni kan inte hoppa mellan verkligheter.
Måste du tvätta din rock då?
Bra poäng. Jag måste starta om portalindexet nu.
En hård återställning av vätskan. Håll i er. Jorden kommer att skaka.
-Helvete. -Vad händer?
Jag återställde inte portalresor, utan portalresenärer.
För sent för att be om ursäkt.
Rick, varför pulserar jag grönt?
Säg inte att du inte vet. Det gör du med.
-Kommer vi att dö? -Försvinna från denna verklighet.
-Det är att dö! -Nej.
Alla i denna verklighet återvänder till sina ursprung.
-Våra ursprungliga universum? -Jag förklarade det bra.
Överdriv inte. Var är Summer?
-Kul. Ni är tillbaka. -Summer.
Tre av oss envägs-blindhoppar. Hjälp oss tillbaka.
Det finns ett protokoll i din server.
-Namnet är Booger AIDS. -Allt heter så!
Jag hatar att namnge saker. Sök typ efter:
"Envägs-blindhoppning, återställ navfyr."
Har jag en ursprungsverklighet?
Hinner inte förklara.
Envägs-blindhoppsfyrprotokoll! Nu kör vi!
-Det fanns tid att förklara. -Ödsla inte bort tid...
...på småsinthet. Summer, kör...
Envägs-blindhopp, återställ fyr, booger AIDS.
-Det fanns gott om tid att förklara! -Ja! Med facit i hand.
-Tar det sån tid att försvinna? -Kom jag inte till mitt universum?
-Herregud. Jerryboree! -Jerryboree.
Obskyrt.
Var är vår riktiga pappa och vår riktiga Morty?
-Begravda i trädgården! -Det är det pungråttorna vill åt.
Har pappa dragit med dig i familjefirman också?
Ja. Morty är lättlurad, men Rick betalar mig-
-i Wolverine-klor, bland annat.
Du ser ut att ha koll på läget. Då ses vi om två år.
Eller så stannar du. Tänk på morfars äckliga citadell.
Vi kan ha sönder saker och plundra.
Jag borde återgå till att rädda galaxen.
Snälla!
Ja, vi kan väl plundra lite. Det får gå undan.
Grymt. Det har jag aldrig gjort. Nu kör vi. Äventyrsfamiljen!
Okej.
Fan.
Ursäkta? Rick står inte över.
-Rick? Är det du? -Ja, Diane.
Du var borta länge. Har du hittat vår dotters mördare?
Inte än. Letar fortfarande.
Du hittar honom. Du lyckas alltid med allt du tar dig för.
Förutom att hålla din familj vid liv. Men det var inte ditt fel!
-Stäng av ljudet. -Om jag gick att stänga av...
...så skulle jag inte vara bra på att hemsöka dig.
-Eller hur, snuskbjörn? -Visst, ja. Jag vill bli hemsökt.
Du förutsåg att du kanske ville det. Då passar det ju bra.
Det har du rätt i, hjärtat.
Rick?
Hallå? Originalfamiljen? Förlåt för sist.
Rick satt i rymdfängelse, så vi kunde inte... Hallå?
Jösses.
Fan. Helvete, Morty. Det finns inga läkare längre.
Pappa?
Klart det är en besvikelse när jag är här.
Synd. Det brukar finnas cowboy-Rick och Morty och sånt.
De skulle nog behöva ett par reparatör-Rick och Morty.
Grymt, små asätare. Om de skjuter, får jag göra så här.
Ja, för fan!
Kom, rymdmamma!
-Cool mamma! -Kom nu.
Har inte hela dan på mig.
Jag fixar det.
Jag fixar det! Förlåt! Jag fixar det! Förlåt!
-Jag skulle fixa det! -Jordbor...
Jag har letat i din frånvaro. Vill du ha en lista på möjliga platser?
Du är alltid bara ett rum bort.
Ja, du tänkte att om du kunde se eller röra mig-
-så skulle det skänka dig tröst.
Just det. Det går inte för sig. Kom, Summer.
Vem är Summer? Borde jag vara svartsjuk?
Hoppas Summer vet vad som händer med de du älskar!
-Hej, Rick! -Hej, mr Goldmanbachmajorian.
Lever du än? Läget?
Kan du hjälpa mig att förstå en lapp jag hittade i morse?
Skriven av nån som påstår sig vara jag.
De säger att min hjärna är fången i en tidsloop-
-i en traumatisk dag av våndan av min formidabla intelligens.
Och att min kidnappare glömt åldrandet.
Att min kropp ruttnar och längtar efter döden. Medan min själ är där.
-Fången som en fluga i bärnsten. -Just det, förr drack jag rejält.
-Ingen aning. -Det gör inget.
Jag hittade fler likadana lappar i soporna. Stackars knäppgök.
Jag önskar att de kunde släppa det och gå vidare.
-Det låter sunt. -Verkligen!
Ljuva döden!
Var det symboliskt? Släpper du taget? Jag förstår. Jag förlåter dig.
Säg inte så! Du är inte hon! Jag byggde dig för att plåga mig själv.
Hela den här tidslinjen är skev. Jag måste sticka.
För att du vill gå vidare.
För att jag inte vill! Och måste. Jag kom tillbaka av misstag.
Killen jag letar efter går inte att hitta, Diane.
-Jag bor med en version av Beth nu. -Det låter trevligt.
Vi har barnbarn. Det är vem Summer är.
Hon ska ta mig härifrån. Hon påminner mig om dig.
-Jaså? Är hon också död? -Hej då, Diane.
Du ska väl inte flyga in i klyftan utan koordinater?
Ge inte upp om oss, Rick! Jag bestämmer inte reglerna!
Hemsökare måste hemsöka!
Älskling? Ska du döda dig själv?
Jag anammar fördelarna med att riskera livet.
-Var är mamma och Summer? -De är borta.
-Ledsen, Morty. -Helt borta?
Vi var länge i isen.
En snäll mutant slickade ut oss, men Beth blev sjuk-
-och Summer tinade fel.
Utan nån att klandra, fick jag jobba på mig själv.
Begravde sorgen i Barnes & Noble.
"Fyra grundstenar", "Eat Pray Love", Frank Millers Batman.
Lärde mig att acceptera saker som de är.
I några få av de här är hjärnan intakt.
Man undrar om vissa är kvar, fångna i skräcken.
Men det är kanonprotein.
Ledsen, pappa. Men min riktiga pappa besegrade apokalypsen.
Alla underskattade dig.
Vad hette spelet vi alltid försökte spela i familjen?
-Vi blev aldrig klara. -Downbeat.
Ja! Vi spelar Downbeat. Jag kan nog hitta det.
-Vi kan spela klart nu. -Ja, det tycker jag absolut.
Jag har hittat det!
Vi spelar Downbeat, tältar här i kväll och bygger upp huset sen.
Vi har mat, vatten och familj.
Vad i helvete?
"Morty, jag skrev det här i förväg, om du undrar"-
-"hur jag kunde dra så fort. Planen var att vänta"-
-"tills du gick, ta dina saker och dra."
"Beroende på hur länge du var borta så tänker du nog"-
-"att jag inte är långt borta och försöker följa..."
"Skrev detta fort för jag höll på med fällan. Har du inte bättre grejer?"
-"Se andra lappen." -Den jäveln...
Inte så fort! Inte så fort! Inte okej!
-Vafan, pappa! -Ta det inte personligt.
En av de fyra grundstenarna. Resten minns jag inte-
-men polischef Gordon tyckte det var bra att Batman gick vidare.
-Batman överger inte andra! -Du övergav oss.
Det förtjänade jag. Men det gjorde dig till en bättre människa.
Är jag cool nog för dig nu?
Det var ju enkelt. Det kostade mig bara allt.
Du kom tillbaka och pratade om oss-
-som om vi inte var människor. Sen lät du oss förfrysa!
-Jag bad om ursäkt... -Din mamma och syster dog, Morty!
Och jag gick vidare. Slutade bry mig. Det är det bästa jag kan erbjuda.
-Så ta det. -Snälla, gå inte.
Om Rick kommer tillbaka, hittar vi en ny verklighet åt dig.
En ny mamma, en ny Summer, ett jobb!
Du fattar inte. Bortsett från det här samtalet, är mitt liv perfekt.
Rick hade alltid rätt. Alla måste släppa taget.
Du kom tillbaka! Vi knöt tydligen an till varann.
Sluta! Låt bli mig! Nej! Hjälp!
Okej, polletten har trillat ner, morfar. Kom och hämta oss.
Kom igen, kom igen.
Älskling? Du bör ha en sak i åtanke.
Om du drogs hem av vad som än har hänt-
-så gjorde nog måltavlan också det.
Han har nog lika svårt att ge sig av som du har.
Han är fången.
-Morfar! -Ja, för fan!
-Morfar? Morfar! -Jag har alltid trott på dig.
Nu kommer det svåra. Långt värre saker än jag kan se fyren.
Skydda den medan jag hämtar Morty. Försök överleva!
Helvete. Ska hemmamamma gömma sig?
-Hemmamamma? -Hon är ju den coola rymdmamman.
Jag vill inte bli insyltad i vad det här än är.
-Ni kan båda gömma er. -Var inte så nedlåtande!
-Jag är som du, fast med tålamod! -Sluta vara avis på vårt band!
Hon övergav er. Jag var förälder!
Jag brydde mig, men det var det som klonen var till för!
Mammor!
-Morty! -Jag visste att du skulle komma!
-Vafan? -Har du sett en annan Rick här?
Tråkig frisyr, sci-fi-jacka?
Klart du inte såg honom. Då vore du död.
Eller en bomb. Känner du dig bombig? Nej, då hade du redan sprängts.
Var inte Rick död här? Det är väl så du väljer platser?
Din Rick... Inte död. Snarare inte närvarande.
När jag träffade dig hoppades jag att han skulle dyka upp.
Jag har dig, din jävel!
-Vart ska vi? -Vi ska döda din morfar, gubben.
Va? Jag förstår inte. Dödade min original-Rick din familj?
Väntade du på honom?
Du förstår precis. Det var en perfekt sammanfattning.
Vi är framme.
Han avskyr att bli hittad men älskar att bygga detaljerade prylar.
Som att spela Minecraft fast på en privat server.
Är jag i ett jävla K-hål nu? Vad är det som händer?
Du har hittat mig!
Jag skjuter också första skärmen. Jag är inte här. Eller är jag det?
Där är klonen du hittade. Eller är det jag, helt naken?
Som Keyser Söze. Varför skulle jag erkänna motsatsen?
Ja, titta på honom! Se hur han dansar!
Eller jag. Det kan vara jag. Som i "Saw". Jag är klurig.
Här får ni mördarrobotar att ta itu med medan ni klurar på det.
Jag vet inte vem jag pratar med. Allt är förinspelat.
Men har ni kommit så här långt, så känner ni er nog speciella.
Där sticker han! Det kanske ändå var jag!
Följ efter så kan vi ha en stor fajt.
Det är 50 % chans att jag inte ljuger.
Vi är illa ute, din idiot! Jag borde inte behöva böna!
-Är mina mammor illa ute? -De versionerna, ja.
Vi måste rädda dem! Det här är en fälla!
-Han dödar dig bara. -Bra!
Va?
-Vad nu? -Om du ändå vill dö...
-...vad bryr du dig om jag dör? -Stick!
Du gjorde det här förra säsongen. Du är som en självmordsbombare!
-Känner du igen dig? -Du brås på honom, inte mig.
Jag känner honom inte. Du är min morfar, Rick. Rick och Morty. 100 år.
Stället kan sprängas. Här kommer flera nedräkningar.
En av dem stämmer nog.
Dumma femdimensionella magsafter.
Förlåt för sitcom-fajten och för att vi kanske blir smälta.
-Vilken timing! -Lägg av. Nu är jag förälder.
Jag fattar att du inte känner igen det. Du är ringrostig.
Jag är glad att de har dig. Jag vill inte vara "rymdmamman".
Det märks, men låt inte Summer tolka avvisandet som god smak.
Det beror helt och hållet på henne.
Jösses! Det vore bra om du var närvarande oftare.
Jag vill inte gifta mig. Jag är 17.
Försök inte tävla om min tillgivenhet.
Jag hörde vartenda ord genom hjälmarna.
Tur att jag bara behövde döda de flesta.
Det skeppet har verkligen seglat.
Och nu kalasar vi loss!
-Jag trodde ni var i större nöd. -Morfar!
Mammor! Vänta, om de måste ha hjälm...
Jag barnsäkrar medan du sover.
-Varför barnsäkrar du inte pappa? -Just det.
Dags att hämta Jerry.
Jag skulle inte vara lika spänd om jag inte var gift-
-med en arbetslös ynkrygg!
Skaffa ett jobb, pappa. Det har gått tio år.
Jag vet en bra alligatorpark om du vill begå självmord.
-Jag blev relegerad i dag. -Va? Blev du?
Du är så jävla dum!
Hej, älskling.
Nu får jag riktiga säsong 2-vibbar.
Trodde aldrig jag skulle säga det-
-men jag är glad att vi skilde oss. En sekund.
Vet ni vad? Jag kanske tekniskt sett är härifrån.
Men nu är jag en jäkla interdimensionell resenär.
Och ni kan alla kyssa min sci-fi-röv.
Vilket fantastiskt skämt jag precis drog. Och vilket äventyr.
Det kvittar var vi är ifrån, bara vi är tillsammans.
Bra avslutande sensmoral.
Det här är allas originaldimension nu.
Snyggt jobbat.
-Du är tillbaka. -Säsong 2-Jerry!
Innan ni gör narr av mig, kan nån hjälpa mig med duschen?
Den är kallare än Beth på vår bröllopsdag. Och se vem jag hittade.
Jag är mr Frundles!
Jag struntar i hur gullig han är. Inga kryp i huset.
Vänta, säsong 2-Jerry...
-Mr Frundles! -Alla sätter sig i bilen.
Jag är mr Frundles!
-Är inte han mr Frundles? -Alla till bilen! Nu!
Jag är mr Frundles!
Vafan, pappa! Varför tog du med det där hem?
Den var gullig! Fan! Nu får vi hitta en ny tidslinje!
Assvårt utan portaler! Vi får göra det där med klyftan och fyren igen.
Hela jävla avsnittet om igen! Bil, tillverka spypåsar.
Kan vi inte bara åka tillbaks och fixa det?
Jag är mr Frundles.
-Tänk att portalresorna inte funkar. -Jag tar hand om det sen.
-Lyft med knäna, mamma. -Hur många gånger har ni gjort detta?
Och du svär att de dör av naturliga orsaker?
Är allt som i vår gamla tidslinje?
-Mina saker med? -Det var lite av ett hafsverk.
De säger "parmesan" konstigt.
-Hur då? -Parmeesian.
Jag kunde ha lämnat er! Jag struntar i familjen!
-Jag är inte ens er Rick! -Vi ses där inne, pappa.
Förlåt att jag var en sån dansmamma om Summer. Hon är din dotter med.
Nej, det är bra med gränser. Men jag kanske har för många.
-Får jag komma förbi nån dag? -Det vore trevligt.
-Fina kläder. -De vi alltid har på oss?
-Ja, Morty? -Lovar du att jag inte är lockbete?
-För att få Rick tillbaka? -Va?
För att ha ett lockbete så måste han värdesätta nåt.
Han skiter i allt.
Han är på riktigt.
-Parmeesan. -Parmeeesian. Parmeesian.
-Parmeesian. -Parmeesian. Usch. Jag hatar det.
Hallå? Morty?
-Den stora råttan? -Nu händer det grejer.
Vänta, lillen. Lugn. Du är en Jerry, inte sant?
Jag fattar inte riktigt konceptet. Oj, du har verkligen utvecklats.
Höll du på att ta på dig byxor?
Nej, jag var naken för att knulla en snubbe.
Har du pratat med mig eller en liten grabb här?
Kanske det. Hur så?
Om du också hatar dem, kan jag tänka mig ett samarbete.
Jag samarbetar inte längre. Jobbigt att basa över människor.
"Fatality"! Jerry vinner!
Jäklar! Det där var grymt!
Varför är du här?
Jag har frågat mig själv exakt samma sak.
TILL MINNE AV MIKE MENDEL
Text: Pablo Diaz Iyuno-SDI Group